Справа № 755/1114/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді     ОСОБА_1 , 
при секретарях судового засідання   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025100040003922 від 17.12.2025 року за обвинуваченням  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора:      ОСОБА_6 ,
потерплої      ОСОБА_7 ,
захисника      ОСОБА_8 ,
обвинуваченого      ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, під час перебування у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановлений час, проте, не пізніше 19 год. 25 хв., 17.12.2025 року, виник злочинний протиправний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які знаходяться в приміщенні кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_3, поєднаного із погрозою застосування насильства (розбій), небезпечного для життя і здоров`я працівника кав`ярні.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 заздалегідь приготував для вчинення розбійного нападу предмет чорного кольору, схожий на пістолет та направився в бік кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2, де в той час на робочому місці знаходилась бариста ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний та протиправний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, тримаючи у правій руці заздалегідь заготовлений для вчинення розбійного нападу предмет, схожий на пістолет, підійшов до вхідних дверей вищевказаної кав`ярні та відкривши двері, зайшов до приміщення. 
Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, підійшов до стійки, що відокремлює торгівельний зал від частини кав`ярні для персоналу, тримаючи в правій руці предмет, схожий на пістолет, з метою подолання опору з боку потерпілої ОСОБА_7 , направив його у бік останньої, та погрожуючи застосуванням предмету, схожого на пістолет, неодноразово агресивно наголосив вимогу віддати йому грошові кошти з каси.
ОСОБА_7 сприймаючи погрози нападника предметом, схожим на пістолет, реальними, побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомила, що грошові кошти відсутні, однак ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, який тримав в правій руці, шляхом його демонстрації в бік потерпілої та погрожуючи насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я, намагався проникнути за стійку кав`ярні, однак, розуміючи, що заволодіти грошовими коштами не вдасться, з місця вчинення злочину зник.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України визнав повністю, підтвердив обставини кримінального правопорушення та показав, що дійсно 17.12.2025 року, у вечірній час доби, перебуваючи за адресою м. Київ, Дарницька площа, в стані алкогольного сп`яніння, направився до кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_3». Коли зайшов до кав`ярні, почав вимагати грошові кошти у потерпілої, при цьому погрожував потерпілій пневматичним газобалонним пістолетом, який був розряджений, якого він придбав в ломбарді, при цьому потерпіла чинила опір. В подальшому він був затриманий перехожими, зазначив, що не розуміє, чому так вчинив, оскільки потреби в грошових коштах у нього не було. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, розуміє, що його дії були умисними та незаконними, у скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, крім того зазначив, що з потерпілою вони на даний час примирилися, відшкодував частину моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень та до кінця 2026 року відшкодує ще 100 000 гривень, просить вибачення у потерпілої та прохає суворо його не карати, оскільки усвідомив всю протиправність своїх дій, йому соромно за таку поведінку, відчуває свою винуватість перед потерпілою у чому щиро кається. 
Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала фактичних обставин кримінального провадження та вважала за можливе розглянути справу без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових документів, а саме: висновком експерта №СЕ-19/111-25/25/79299-БЛ від 30.12.2025 року, постановами про визнання речових доказів від17.12.2025 року, 18.12.2025 року, 02.01.2026 року, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187 КК України.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливим тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілої, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Крім того, обвинуваченим ОСОБА_5 відшкодовано потерпілій ОСОБА_7 частину моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, зокрема, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 досягнуто угоди щодо відшкодуванням моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, про що є відповідна розписка ОСОБА_5 . Також суд враховує його вік та стан здоров`я. 
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій у сумі 15 000 гривень, здійснення добровільного донату за рахунок застави на ЗСУ у сумі 260 000 гривень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до приписів ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Водночас, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.
При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.
При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Вищевказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.09.2023 по справі № 279/3475/18.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 19.10.2023 по справі № 497/1385/18 зазначено, що умовою для застосування ст. 69 КК України є наявність декількох (дві і більше) обставин, що пом`якшують покарання. Будь-яка з обставин, що пом`якшує чи обтяжує покарання враховується за умови, що цю обставину було дійсно встановлено, її може бути покладено в основу вироку і включено до мотивування призначеного судом покарання. Суд може посилатися у вироку лише на ті обставини, які були предметом дослідження і підтверджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності встановлених судом декількох пом`якшуючих обставин, наявність яких не заперечується сторонами кримінального провадження, зокрема, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій у сумі 10 000 гривень, здійснення добровільного донату за рахунок застави на ЗСУ у сумі 260 000 гривень, поведінку обвинуваченого, що на переконання суду в своїй сукупності знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, та реалізовуючи свої дискреційні повноваження, суд дійшов висновку за можливе при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче найнижчої межі, ніж це передбачено санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.
При цьому судом ураховується, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вчинене під час дії запровадженого в країні режиму воєнного стану і указана обставина у даному випадку напряму вплинула на кваліфікацію його діяння та саме призначенням обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 187 КК України, буде досягнуто мету, передбачену ст. ст. 50, 65 КК України.
Крім того, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, з огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, конкретні обставини справи, а також що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, думку потерпілої, яка вибачила останнього, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме його до правомірної поведінки.
Цивільний позов потерпілої залишити без розгляду у зв`язку з заявою потерпілої про залишення позову без розгляду .
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України. 
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої залишити без розгляду у зв`язку з заявою потерпілої про залишення позову без розгляду .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-25/79299-БЛ від 30.12.2025 року у розмірі 1782 гривень 80 копійок.
Речові докази у справі, а саме: пістолет «ПМ49» № НОМЕР_1 , калібру 4.5 мм, первинне упакування, який упаковано та поміщено в полімерний пакет для речових доказів «Експертної служби МВС України» № 6180732, який зберігається в камері схову Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, квитанція № 025423 - знищити, відеозапис з камер відеонагляду з приміщення кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою АДРЕСА_2 , який запакований в паперовий конверт білого кольору, відеозапис з мобільного телефону марки «іPhone 1S PRO MAX», що належить ОСОБА_10 в одному файлі, стосовно події, яка мала місце 17.12.2025 року в приміщенні кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою АДРЕСА_2, який запакований в конверт білого кольору, відеозапис з мобільного телефону марки «іPhone 16», що належить ОСОБА_5 в одному файлі, стосовно події, яка мала місце 17.12.2025 року в приміщенні кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою АДРЕСА_2, який запакований в конверт білого кольору - залишити в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «іPhone 16», чорного кольору, який було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , який зберігається в камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, квитанція № 025431 - повернути власнику ОСОБА_5 , паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 7020 гривень, які було вилучено під час особистого обшуку затриманої особи в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 в період часу з 22 год. 52 хв. по 23 год. 25 хв. за адресою м. Київ, проспект Каденюка, паспорт на пістолет пневматичний газобалонний НОМЕР_2 , які передані під зберігальну розписку матері обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя