Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/379/26 
Провадження № 2/499/393/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

20 травня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий
20 березня 2026 року Усенко Михайло Ігорович (далі – представник) в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі також – позивач) подав позовну заяву до ОСОБА_1 (далі також – відповідач) про стягнення заборгованості, в якій посилається, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути з нього заборгованість у загальному розмірі 53750 гривень та судові витрати в загальному розмірі 10662 гривні 40 копійок (далі також – позовна заява).
27 квітня 2026 року представник відповідача адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна (далі – представник відповідача) подала відзив, в якому зазначає таке: відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 гривень; розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту; просила зменшити розмір на професійну правничу допомогу до 1000 гривень.
29 квітня 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначає таке: позивач надав детальний розрахунок заборгованості; проценти нараховані відповідно до обраних відповідачем умов кредитування; перебіг строку позовної давності необхідно відраховувати від 05 вересня 2024 року; просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін зазначає таке
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник відповідача, відповідач до судового засідання не з`явилися, представник відповідача подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його та відповідача участі.
3. Процесуальні рішення та дії у справі такі
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 30 березня 2026 року прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснив право подати відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати докази.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 28 квітня 2026 року відклав розгляд справи та надав представнику позивача час для підготовки відповіді на відзив.
4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі
4.1. 12 вересня 2023 року відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі також – ТОВ «Авентус Україна», особа) уклали Договір №16250-09/2023 на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та сплатити проценти за користування ним (а.с. 16-19, далі також – Договір).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 гривень (пункт 1.1 Договору).
Строк кредитування 360 днів (пункт 1.2 Договору).
Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день (підпункт 1.4.1 пункт 1.4 Договору).
4.2. Розрахунок заборгованості за Договором свідчить, що відповідач розрахував заборгованість у загальному розмірі 53750 гривень, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту – 10000 гривень; процентами – 43750 гривень (далі – розрахунок).
4.3. 29 березня 2024 року особа та позивач уклали договір факторингу №29032024, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором перейшло до позивача (далі також – Договір факторингу, а.с.25-2).
4.4. 01 липня 2025 року позивач та адвокатське бюро «Апологет» уклали договір про надання правової допомоги № 0107 (далі також – договір, а.с. 34).
За актом наданих послуг від 09 березня 2026 року адвокатське бюро «Апологет» надало, а позивач прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 8000 гривень (далі також – акт, а.с. 34).
5. Норми права, які застосував суд такі
5.1. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 статті 256 Цивільного кодексу України, далі – ЦК).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина 1 статті 257 ЦК).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 Цивільного кодексу України, далі – ЦК).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 207 ЦК).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 1, 2 статті 638 ЦК).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 1048 ЦК).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК).
Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК).
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК).
5.2. Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.» (далі – Закон № 4434-IX).
5.3. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (абзац 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
У договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
5.4. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (частина 1 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина 2 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина 8 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
5.5. Договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (пункт 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
5.6. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
5.7. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (статті 3 Закону України «Про електрону комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина 1 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього (частина 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (частина 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.8. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, далі – ЦПК).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).
5.9. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року.
Відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).
5.10. Президент України Указом від 24 лютого 2022 року №64/2022 ввів в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжений відповідними указами та затверджений законами дотепер.
6. Мотиви застосування норм права такі
6.1. Системний аналіз норм зазначених у підпунктах 5.1.-5.6. пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК може мати електронну форму, та вважається таким, що укладений в письмовому вигляді Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Під час оформлення замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
6.2. Суд зазначає, що реєстрація відповідача на сайті ТОВ «Авентус Україна», підписання нею Договору, підтверджує, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами отримання коштів.
Отже, підписанням Заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов у встановленій законом формі про всі умови кредитування, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Суд констатує, що 12 вересня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та відповідач уклали Договір в електронній формі, його укладення в запропонованій формі відповідало волі відповідача, тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного в письмовій формі.
Тож, відповідач належно взяті на себе зобов`язання за Договором не виконувала, через що має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 53750 гривень, яка складається із сум наведених у розрахунку.
6.3. Водночас суд звертає увагу, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Принцип добросовіснісності означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, та встановлює певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, у зв`язку з чим кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, зокрема передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Відтак, встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів невиправданих процентів за Договором, спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача (відповідача) як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Оскільки, такі умови договору порушують публічний порядок.
Тому, зважаючи на принципи справедливості, добросовісності та розумності позичальнику необґрунтовано нараховані проценти в загальному розмірі 43750 гривень.
Суд вважає, що зменшення розміру процентів до 10000 гривень, буде справедливим та таким, що не порушує принцип добросовісності.
6.4. У підсумку загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 20000 гривень (10000+10000) гривень, що складається з заборгованості за: тілом кредиту – 10000 гривень; процентами – 10000 гривень.
6.5. Суд зазначає, що відповідно до Договору факторингу відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, відступлення право вимоги за Договором, зокрема позивач є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем.
6.6. Одночасно суд зауважує, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача в спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона в спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце досить далеко, спираючись на докази, які вже, можливо втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
6.7. Суд наголошує, що позивач звернувся до суду 20 березня 2026 року та заявив вимогу про стягнення з відповідача заборгованості з 12 вересня 2023 року до 29 березня 2024 року, а відповідач заявила про застосування строку позовної давності.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.
Водночас під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України строки, визначені статтею 257 ЦК продовжувалися на строк дії такого карантину.
Карантин через COVID-19 був введений на території Україні з 12 березня 2020 року до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
Заразом перебіг позовної давності, визначений ЦК, був зупинений на час дії воєнного стану введеного на території України з 24 лютого 2022 року до набрання чинності Закон № 4434-IX, тобто до 04 вересня 2025 року.
Відтак, позивач не пропустив строк позовної давності.
7. Висновок такий
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.
8. Розподіл між сторонами судових витрат такий
8.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).
Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду за позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 990 гривень 66 копійок, зважаючи на такий розрахунок: 2662 гривні 40 копійок (сума сплаченого судового збору) х 20000 гривні (розмір вимог, що підлягають задоволенню): 53750 гривень (розмір заявлених вимог).
8.2. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Зважаючи на приписи частини 4 статті 137 ЦПК під час визначення суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
8.3. Суд може самостійно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами з врахуванням критерію обґрунтованості, реальності, розумності, необхідності адвокатських витрат, з огляду на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін.
Адже заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
8.4. Суд зазначає, що визначений договором, актом гонорар у розмірі 4500 гривень є завищеним, який не відповідає критерію «розумної необхідності» таких витрат, зважаючи на зміст обсягу фактично наданих адвокатським бюро послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, співмірності послуг, категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значення справи.
Тож враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, позовна заява складалася за типовою для позивача формою, а також зважаючи на виконану адвокатом роботу з надання єдиної сукупної послуги щодо складання та подання позовної заяви, відповіді на відзив суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
8.5. Суд зазначає, що загальний розмір судових витрат становить 2990 гривень 66 копійок, який складається з суми судового збору в розмірі 990 гривень 66 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265 ЦПК, суд, 

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 3523423) до ОСОБА_1 (зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість у загальному розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.
Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості в розмірі 33750 (тридцять три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» судові витрати в загальному розмірі 2990 гривень 66 копійок.
Рішення може бути оскаржене способом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.
Повне судове рішення складене 20 травня 2026 року.

Суддя	Олександр КРАВЧУК