Справа № 685/1078/25
Провадження № 2/685/125/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року         селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі 
головуючого судді Турчин-Кукаріної І.В., 
за участі секретаря судового засідання Медун В.Р.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представниці позивачки адвоката Семченко Г.С.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки і піклування - Федонюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семченко Г.С., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав, 
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семченко Галина Сергіївна, звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки і піклування, заявивши вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовну заяву мотивовано невиконанням відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, тим, що діти проживають з матір`ю та вітчимом, відповідач після розлучення з позивачкою не спілкується з дітьми, як батько не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, не піклується про їхнє здоров`я та розвиток. 
Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки і піклування Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області протягом одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із відображенням на виконання вимог ст. 171 СК України, думки дітей при вирішенні предмету спору як такого, що стосується їхнього життя.
11.02.2026 орган опіки і піклування направив до суду зазначений висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 правом подати відзив у справі не скористався.
Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24.02.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представниця - адвокат Семченко Г.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав.
У ході з`ясування обставин справи та дослідження доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи, що входять до предмета доказування, обґрунтовують вимоги і позиції учасників справи, інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позивач ОСОБА_1 є належним суб`єктом звернення з позовом про позбавлення батьківських прав.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.02.2010 Човгузівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08.02.2010 зроблено відповідний актовий запис за № 3, батьками ОСОБА_3 у вказаному свідоцтві про народження зазначено: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_5 (а.с. 14).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.09.2011 Човгузівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_5 , про що 08.09.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 6 (а.с. 15).
Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15.08.2013 у справі № 685/617/13-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, ОСОБА_5 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 17).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.03.2023 (а.с. 18), між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 28.03.2023 укладено шлюб, зареєстрований Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 327/02-39 від 11.09.2025 (а.с. 19), виданої виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_7 (чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_3 (син, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 (дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_9 (син, ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_10 (дочка, ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/012957964 від 05.09.2025 підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/012957809 від 05.09.2025 підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с. 13). 
Відповідно до копії виконавчого листа від 04.06.2013, виданого Теофіпольським районним судом Хмельницької області у справі № 685/616/13-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 у розмірі по 350 грн щомісячно, починаючи з 20.05.2013 та до досягнення ними повноліття (а.с. 21).
Як вбачається з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 14244 від 05.09.2025, виданої Теофіпольським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУМЮ (м. Київ), станом на 05.09.2025 в ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, становить 38 338,87 грн (а.с. 22).
З довідки, виданої 08.09.2025 Човгузівською гімназією Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за № 68 вбачається, що учениця 9 класу ОСОБА_4 регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута, добре вихована. Мати та вітчим ОСОБА_7 завжди спілкуються з педагогами, які навчають дитину, цікавляться її шкільним життям, відвідують батьківські збори та шкільні виховні заходи, слідкують за навчанням та виконанням домашніх завдань. Батько ОСОБА_2 контакту із школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується шкільним життям не цікавиться з першого класу (2017 р.), навчальний заклад не відвідував за період навчання дитини (а.с. 23).
З довідки, виданої 08.09.2025 Човгузівською гімназією Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за № 69 вбачається, що учень ОСОБА_3 регулярно протягом 1-9 класів відвідував заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута, добре вихована. Мати та вітчим ОСОБА_7 завжди спілкувалися з педагогами, які навчали дитину, цікавились її шкільним життям, відвідували батьківські збори та шкільні виховні заходи, слідкували за навчанням та виконанням домашніх завдань. Батько ОСОБА_2 контакту із школою, де навчався син ОСОБА_3 не підтримував, із вчителями не спілкувався, шкільним життям не цікавився з першого класу (2016 р.), навчальний заклад не відвідував за період навчання дитини (а.с. 24).
Відповідно до копії довідки № 151 від 05.09.2025 (а.с. 25), ОСОБА_3 навчається в ДНЗ «Теофіпольський професійний аграрно-промисловий ліцей» з 01.09.2025 (наказ № 2 3-УДЗ від 01.09.2025) по спеціальності слюсар з ремонту с/г машин та устаткування, тракторист-машиніст с/г виробництва водій категорії С, термін закінчення навчання 30.06.2028.
До позовної заяви долучено медичні документи, а саме: копію корінця медичного висновку № 15 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства у віці до 18 років від 31.03.2023 на ім`я ОСОБА_3 (захворювання: зрілі, обширні патологічні післяопікові рубці тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок з частою звиразнуватістю, привідна контрактура правого плечового та обох колінних суглобів з порушенням функції, а.с. 20); довідка від 11.07.2025, видана КНП «Теофіпольський ЦПМСД» ОСОБА_3 про те, що за час перебування під наглядом педіатра дитина зверталася з приводу професійного огляду і захворювання виключно з мамою (а.с. 26); довідка від 11.07.2025, видана КНП «Теофіпольський ЦПМСД» ОСОБА_4 про те, що за час перебування під наглядом педіатра дитина зверталася з приводу професійного огляду і захворювання виключно з мамою, тато участі не брав (а.с. 27)
До позовної заяви долучено заяву, підписану від імені ОСОБА_11 (а.с. 28), в якій підписант стверджує, що є сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , протягом всього періоду їхнього спільного проживання ОСОБА_7 бере активну участь у вихованні дітей ОСОБА_1 , ставиться до них як до рідних, забезпечує їх усім необхідним для життя, повністю утримує сім`ю, у той час як біологічний батько не бере участі у вихованні дітей та не відвідує їх.
Вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11.06.2013 у справі № 685/644/13-к, що набрав законної сили 12.07.2013 ОСОБА_2 , було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з призначеним покаранням у виді 150 годин громадських робіт, потерпілою у цьому кримінальному провадженні була дружина засудженого ОСОБА_5 (а.с. 16).
Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , висновком виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 09.10.2025 № 1668/02-39 констатовано, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 неповнолітня діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились проживати разом із матір?ю в селі Човгузів Хмельницького району Хмельницької області. За інформацією Човгузівської гімназії Теофіпольської селищної ради батько ОСОБА_2 контакту із школою, де навчаються діти не підтримує, шкільним життям дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується. За час перебування та навчання дітей у закладі, не цікавився їх навчанням, розвитком та вихованням, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з дирекцією, класним керівником. Поспілкувавшись з сусідами, працівникам сектору «Служба у справах дітей» стало відомо, що батько ОСОБА_2 , з дітьми не проживає; працівниками сектору «Служба у справах дітей» здійснювались спроби встановити зв?язок із батьком дітей шляхом телефонного дзвінка, проте на звернення працівників сектора він не відповідав, контакту не підтримує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини діти підтвердили, що батько не бере участі у їхньому вихованні, не спілкується з ними та не виявляє турботи. Виходячи з вищенаведеного, з метою захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 08.10.2025) Теофіпольська селищна рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 29-30).
Згідно з висновком виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 06.02.2026 № 221/02-39, з 2011 року ОСОБА_2 став проживати окремо від дітей та дружини, займався виключно своїм життям, перестав цікавитися своїми дітьми, не виявляв жодного бажання займатися їхнім вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надавав; з 2011 року ОСОБА_1 одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей; на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26.01.2026 розглядалося зазначене питання, запрошувались батьки дитини, однак батько ОСОБА_2 на засідання комісії не з?явився, на телефонні дзвінки не відповідав. Зі слів дітей, батько не дарував подарунків ні на День народження, ні на День святого Миколая, ні на Новий рік. Коли вони хворіли ( ОСОБА_3 має статус - інвалід з дитинства), батько їх не провідував, не цікавився станом їх здоров?я та не надавав жодної матеріальної допомоги на лікування. Батько не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не бачиться з ними, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Донька ОСОБА_4 , зазначила, що ОСОБА_2 , хоча є для неї біологічним батьком, являється їй сторонньою особою, з якою вона не має бажання підтримувати відносини, вказала, що в її телефоні відсутній номер телефону ОСОБА_2 . Діти повідомили, що не заперечують проти позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 . Враховуючи наведене, за змістом висновку, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64-65).
Відповідач ОСОБА_2 , як відображено у висновках органу опіки і піклування, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав. Разом з тим, представник Теофіпольської селищної ради не зміг надати суду доказів здійснення належним чином виклику ОСОБА_2 на засідання органу опіки і піклування.
У ході з`ясування в судовому засіданні 22.04.2026 думки дитини - ОСОБА_3 , у присутності психолога та представника третьої особи - органу опіки та піклування, ОСОБА_3 повідомив, що проживає з мамою і татом - ОСОБА_7 у селі Човгузів, ОСОБА_2 є його рідним татом, але з ним ОСОБА_3 не проживає, йому нічого не відомо про батька, оскільки він з ним не спілкується, останній раз спілкувався із батьком позаминулого року, завжди першим телефонував він до батька, батько не вітає його з днем народження, аліменти батько сплачує один раз на чотири місяці, відтак, ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав, оскільки у нього є тато ОСОБА_13 , який завжди поруч.
У ході з`ясування в судовому засіданні 22.04.2026 думки дитини - ОСОБА_4 , у присутності психолога та представника третьої особи - органу опіки та піклування, ОСОБА_4 повідомила, що проживає з мамою і татом - ОСОБА_7 , з ОСОБА_2 не спілкується, останнє спілкування було приблизно три роки тому, рідний батько не вітає її з днем народження, дитина не пам`ятає від нього подарунків на свята, не знає, де зараз перебуває батько, аліменти, зі слів дитини, сплачує мати ОСОБА_2 , її рідний брат ОСОБА_3 телефонує до батька, однак батько не відповідає на його дзвінки та не передзвонює, а сама ОСОБА_4 до батька не телефонує, а також зазначила, що бажає бути з усіма членами родини під одним прізвищем та не хоче мати будь-яких зв`язків зі своїм рідним батьком, відтак, ОСОБА_4 вважає, що його слід позбавити батьківських прав.
Допитана в судовому засіданні 01.06.2026 свідок ОСОБА_14 , після роз`яснення права не свідчити проти свого чоловіка, повідомила про бажання давати показання, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, приведена до присяги свідка, повідомила, що ОСОБА_2 є її чоловіком, з яким вони перебувають у шлюбі 10 років та мають одну спільну дитину, а ОСОБА_1 їй відома як мати його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зазначила, що ОСОБА_2 з дітьми спілкувався рідко, аліменти сплачував лише тоді, коли виникала заборгованість, об`єктивних причин, що перешкоджали спілкуванню ОСОБА_2 з дітьми немає, питання спілкування з дітьми ОСОБА_14 намагалася спочатку намагалися обговорювати з чоловіком, однак щоразу це завершувалося конфліктом, вона не вважає, що ОСОБА_2 може виправитися, ОСОБА_2 однаковою мірою не виявляє інтересу до обох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , востаннє спілкувався з дітьми більше трьох років тому, востаннє діти приїжджали до них шість років тому, а також повідомила про те, що ОСОБА_2 було відомо про існування зазначеної справи.
З наведених доказів суд установив, що відповідач належним чином не цікавиться життям сина та дочки, протягом останніх років, як вбачається з пояснень дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, має заборгованість зі сплати аліментів.
Разом з тим, зазначення у висновку органу опіки і піклування від 06.02.2026 про те, що ОСОБА_2 перестав цікавитися своїми дітьми, не виявляв жодного бажання займатися їхнім вихованням саме з 2011 року, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи судом. 
У ч. 5, ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі №401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі №932/2483/21).
Суд звертає увагу на те, що у висновку виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 09.10.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зазначено, що спроби зв`язатись з батьком дітей ОСОБА_2 виявились невдалими, надалі звернено увагу, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її, проте надалі у висновку не аналізуються можливості налагодження дитячо-батьківських стосунків для отримання дітьми такого батьківського піклування, не констатовано вжитих заходів щодо роз`яснення батькові дітей про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, натомість зроблено невмотивований висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 без зазначення, чому компетентний орган вважає за доцільне вжити таких крайніх заходів втручання у відносини батька та дітей.
Цих же недоліків не позбавлений висновок виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 06.02.2026 № 221/02-39, в якому невмотивовано таку крайню форму втручання у дитячо-батьківські відносини як позбавлення батьківських прав без будь-яких доведених і реальних спроб комунікації з батьком дітей з метою роз`яснення йому про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, не констатовано, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, не конкретизовано, яким чином позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав покращить становище дітей або чому воно відповідатиме їх найкращим інтересам.
Відтак, суд відхиляє висновки органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 зазначалось, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; ці фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтями 9, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 780-ХІІ, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналізуючи інтереси дітей у справі, суд зазначає, що належне піклування про дітей позивачки і відповідача чоловіка, з яким позивачка перебуває у шлюбі після припинення подружніх відносин з відповідачем, навіть враховуючи добре налагоджений контакт дітей з вітчимом, не формує підстави для висновку про недоцільність налагодження контакту з дітьми їх рідного батька та, тим більше, не є підставою для позбавлення батьківських прав, адже розрив подружніх стосунків не припиняє дитячо-батьківських відносин.
У цьому ж контексті суд враховує думку дітей про неналежне виконання їх рідним батьком обов`язків щодо них, проте не оцінює намір змінити прізвище на прізвище вітчима як підставу для позбавлення батьківських прав рідного батька.
Суд ураховує, що від часу ухвалення вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області у справі № 685/644/13-к від 11.06.2013, що набрав законної сили 12.07.2013, минуло 13 років, і у справі відсутні актуальні відомості про асоціальну поведінку ОСОБА_2 ..
На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися, проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, 16.07.2015).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). 
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц).
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24.06.2020 року у справі № 344/6374/18, від 08.04.2020 року у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 року у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 року у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 року у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі № 640/15049/17, від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17, від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.
Дослідивши наявні у справі докази як кожен по окремості, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд дійшов висновку про те, що відповідач, проживаючи окремо від дітей, неналежним чином виконує батьківські обов`язки та не забезпечує право своїх дітей на належне батьківське виховання.
Разом з тим, у справі не доведено, що інтересам дітей відповідає така крайня форма втручання у сімейні відносини як позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що підтримання особистих відносин і прямих контактів з обома батьками суперечить інтересам дітей, що відновлення контактів з рідним батьком суперечило би якнайкращим інтересам дітей або створило би для них неблагополучне середовище, а також що органом опіки і піклування було вжито реальних заходів налагодження контакту відповідача з його дітьми і на цей час змінити поведінку відповідача у кращу сторону справді неможливо.
Відтак, встановлені у справі обставини неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем не є прямим, беззаперечними та достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки у справі не доведено умисного невиконання батьківських обов`язків відповідачем як підстави для застосування судом такого крайнього заходу втручання в сімейні відносини як позбавлення відповідача батьківських прав. 
Ураховуючи наведене, у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 слід відмовити, попередивши його про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та потребу змінити ставлення до виховання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на відповідний орган опіки та піклування обов`язок здійснити контроль за виконанням ОСОБА_2 його батьківських обов`язків стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, суд звертає увагу учасників судового провадження, що констатація відсутності підстав для позбавлення батьківських прав на час розгляду справи судом не позбавляє позивачку права звернутись з аналогічним позовом повторно, якщо вжиті заходи щодо попередження про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків не призведе до належного виконання відповідачем батьківських обов`язків.
На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Ураховуючи наведене, керуючись статтями 150, 164, 180, 182, 183, 191СК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_7 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Покласти на Теофіпольську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки та піклування обов`язок здійснити контроль за виконанням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських обов`язків стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: адвокат Семченко Галина Сергіївна (адреса: вулиця Заводська, будинок 15 у селищі Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстроване місце проживання: вулиця ім. капітана ОСОБА_15 , будинок АДРЕСА_2 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки і піклування (ІКЮО в ЄДРПОУ: 04405774; місцезнаходження: вулиця Небесної Сотні, будинок № 19, селище Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області).
Повне рішення суду складено, підписано і проголошено 02.07.2026. 

Головуюча суддя Турчин-Кукаріна І.В.