Сарненський районний суд 
Рівненської області 
________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/374/26 
Провадження № 2/572/1290/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.
за участю секретаря судового засідання – МОРОЗ Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/374/26 за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :
Представник позивача адвокат Будній М.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до Сарненської міської ради в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 державного акту на право власності від 22.09.2004 року серії ЯА №02999 на земельну ділянку площею 0,75 га , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виданого Сарненською райдержадміністрацією, державного акту на право власності від 22.09.2004 року серії ЯБ №085698 на земельну ділянку площею 0,75 га , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виданого Сарненською райдержадміністрацією, в яких вона вказана ОСОБА_2 . Визнати за позивачкою право власності на земельні ділянки: кадастровий номер 5625482800:05:002:0881, площею 0,1188 га; кадастровий номер 5625482800:07:001:3019, площею 0,0922 га; кадастровий номер 5625482800:05:001:1359, площею 0,2815 га;- кадастровий номер 5625482800:05:001:1400, площею 0,2591 га; кадастровий номер 5625482800:05:002:0884, площею 0,2716 га; кадастровий номер 5625482800:05:003:0996, площею 0,2317 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1204, площею 0,0291 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1232, площею 0,2160 га, які розташовані на території Сарненської міської ради Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог в поданій позовній заяві позивачем вказано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є її матір`ю. Після смерті матері відкрилась спадщина на 8 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Сарненської міської ради . 
Позивач зазначає, що з метою оформлення своїх прав на спадщину, що залишилась після смерті мами звернулася до нотаріуса.
Однак, у видачі свідоцтва на спадщину щодо земельних ділянок, нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутня інформація про реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки, а також спадкоємиця не надала нотаріусу оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки у 
Отже, представник позивача вказує, що позивачка позбавлена можливості оформлення право на це спадкове майно, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду. Крім того, в державних актах на право власності на земельну ділянку вказано, що вони видані ОСОБА_2 , хоча у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено власником ОСОБА_2 . У зв`язку з розбіжностями по батькові спадкодавця виникає необхідність у встановленні юридичного факту належності документа.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.
Відповідачем Сарненською міською радою, суду подано письмову заяву, згідно із якою відповідач, в особі міської голови просить приймати рішення у цій справі у відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами.
Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування.
Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Крім цього, позивачем одночасно заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення.
В даному випадку вимога про встановлення факту розглядається за правилами окремого провадження.
Із поданої до суду заяви встановлено, що встановлення вказаного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини.
Згідно із ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що позивачка по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Корост Сарненського району Рівненської області.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Корост Сарненського району Рівненської області і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . 
17.07.1989 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб і після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Підстави та процедура набуття права власності на земельну ділянку на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 регулюються Земельним кодексом України.
Частиною 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до копії Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №029990 площею 0,75 га, серії ЯБ №085698 площею 0,75 га, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Коростської сільської ради Сарненського району, власником даних земельних ділянок являється ОСОБА_2 .
Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру, земельні ділянки з кадастровим номером : 5625482800:05:002:0881, площею 0,1188 га; кадастровий номер 5625482800:07:001:3019, площею 0,0922 га; кадастровий номер 5625482800:05:001:1359, площею 0,2815 га;- кадастровий номер 5625482800:05:001:1400, площею 0,2591 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Коростської сільської ради Сарненського району Рівненської області на праві власності належали ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії ЯБ №085698 від 22.09.2004 року.
Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру, земельні ділянки з кадастровим кадастровий номер 5625482800:05:002:0884, площею 0,2716 га; кадастровий номер 5625482800:05:003:0996, площею 0,2317 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1204, площею 0,0291 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1232, площею 0,2160 га га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Коростської сільської ради Сарненського району Рівненської області на праві власності належали ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії ЯА №029990 від 22.09.2004 року.
З огляду на наведене, суд вважає, що вказане майно належало ОСОБА_2 на законних підставах. Розбіжність у написанні по батькові спадкоємиці у державних актах та в технічних документації на земельні ділянки являється технічною помилкою.
Вказані обставини додатково доводяться актом підписаним старостою Коростського старостинського округу №2 Сарненської міської ради в Рівненській області ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про підтвердження факту належності Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №029990 та ЯБ №085698 виданих Сарненською районною державною адміністрацією та зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1535 та №1536- ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Досліджена судом копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 доводить, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки виданої приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Овдіюка А.В. №31/01-16 від 25 січня 2022 року, встановлено, що спадкоємицею майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане підтверджується також витягом з реєстру в Спадковому майні, відповідно до якого після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрита спадкова справа №89/2021.
Таким чином, позивачка є спадкоємцем після смерті матері на підставі 1261 ЦК України, якою визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із ч.1 ст.1268, 1269 ЦК України позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, на підставі її заяви була відкрита спадкова справа №89/2021, що підтверджується постановою приватного нотаріуса від 24.07.2024 року . 
Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 8 земельних ділянок, які належали ОСОБА_2 є відсутність державної реєстрації права власності на належні спадкодавиці земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не надання ОСОБА_1 оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки.
Таких документів позивачем подано не було, оскільки втрачені оригінали державних актів на право власності на землю ЯБ №085698 та серії ЯА №029990, а дублікати не має можливості отримати.
Крім цього, вказана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджує ті обставини, що позивач не в змозі оформити свої права на спірні земельні ділянки в позасудовому порядку.
Суд також погоджується з відповідністю обраного позивачем способу захисту його прав в судовому порядку, що відповідає положенням чинних нормативно-правових актів та судовій практиці.
Постанова нотаріуса про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) перешкоджає захисту спадкових прав позивача в позасудовому порядку і є підставою для звернення до суду з метою визнання її права власності на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .
Конституція України в ст.41 гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способом, захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до п.9 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (№ 1952-IV від 01.07.2004), державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (Постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17).
Таким чином, в суді встановлено належність спадкодавцеві земельних ділянок, право на які було посвідчено Державними актами серії ЯБ №085698 та серії ЯА №029990 та доведено факт прийняття спадщини позивачем після смерті спадкодавця.
З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 (адреса проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) до Сарненської міської ради ( м.Сарни Рівненської області, вул.Широка,31 Рівненської області , ЄДРПОУ 040057770) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу , визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.
Встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №029990 від 22.09.2004 на земельну ділянку площею 0,75 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства виданого Сарненською райдержадміністрацією та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №085698 від 22.09.2004 на земельну ділянку площею 0,75 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства виданого Сарненською райдержадміністрацією- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельні ділянки: кадастровий номер 5625482800:05:002:0881, площею 0,1188 га; кадастровий номер 5625482800:07:001:3019, площею 0,0922 га; кадастровий номер 5625482800:05:001:1359, площею 0,2815 га;- кадастровий номер 5625482800:05:001:1400, площею 0,2591 га; кадастровий номер 5625482800:05:002:0884, площею 0,2716 га; кадастровий номер 5625482800:05:003:0996, площею 0,2317 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1204, площею 0,0291 га; кадастровий номер 5625482800:09:001:1232, площею 0,2160 га, які розташовані на території Сарненської міської ради Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: