Справа № 420/1970/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ТОВ «ТЕХНО-САН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
встановив:
Позивачі звернулись з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просять визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (Код ЄДРПОУ 44005631) № UA500020/2026/000017/2 від 21.01.2026 року про коригування митної вартості товарів.
Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 127674,54 грн, а обставини по справі потребують надання усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.
Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалось через електронний кабінет. 
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію щодо суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні. Викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві, не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом шляхом зчитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.
Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.
Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що 09 червня 2025 року між ТОВ «ТЕХНО-САН» (Покупець) та BATHMALL INDUSTRY LIMITEDXUANCHENG ECONOMY AND TECHNOLOGY DEVELOPMENT AREA (Продавець) був укладений контракт № 2025-0906СН. Для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація відповідно до якої за умовами поставки CІF на митну територію України було поставлено товар: вироби побутового призначення, для санітарно-технічних цілей. Від відповідача надійшло повідомлення про витребування додаткових документів на підтвердження складових митної вартості. У відповідь Декларантом надіслано лист разом з яким було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та викладено аргументи щодо безпідставності зауважень та вимоги надати додаткові документи. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для розмитнення товару за ціною вказаною у декларації. Просять задовольнити позовні вимоги.
Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією № 26UA500020000538U5 від 21.01.2026, позивачем надані документи, зазначені в графі 44 МД. Оскільки в документах містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
09 червня 2025 року між ТОВ «ТЕХНО-САН» (Покупець) та BATHMALL INDUSTRY LIMITEDXUANCHENG ECONOMY AND TECHNOLOGY DEVELOPMENT AREA (Продавець) був укладений контракт № 2025-0906СН.
На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів Продавець здійснив поставку на адресу Покупця відповідного товару: Вироби побутового призначення, для санітарно-технічних цілей: ванни акрилові у незібраному стані, без гідромасажу, без електронасосу, в комплекті з кріпленнями і ніжками (окремо упакованими) - 500 шт / Код товару: 39221000 00.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №26UA500020000538U5 від 21.01.2026 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: Пакувальний лист; (0271) Рахунок-фактура (інвойс); (0380) Коносамент; (0705) Навантажувальний документ (0730) Зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками; (код 4104). Митна вартість визначалась за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. 57, 58 Митного кодексу України.
Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 26UA500020000538U5 від 21.01.2026 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2026/000017/2 від 21.01.2026, а саме: 
1) відповідно до наданих до митного оформлення документів, заявлені умови поставки СІF CHORNOMORSK. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі. 
2) відповідно до умов п.6.1 Контракту термін фактичної передачі товару не пізніше 45 днів від дати підписання Сторонами відповідної Спеціфікації. До митного оформлення надана Спеціфікація № 1 від 17.06.2025, тобто товар повинен був поставлений одержувачу не пізніше 30.07.2025, зазначені умови контракту не були виконані.
3) до митного оформлення надано в якості транспортного документу, що підтверджує надходження вантажу з порту відправлення «WUXU» на митну територію України, коносамент від 30.09.2025 № SS25090073 (без відміток митного органу країни відправлення), в до порту(розвантаження, доставки) CHORNOMORSK на судні «JIAXING68», проте відповідно до графи 21 МД товар прибув на судні «A. OBELIX», що свідчить про перевантаження товару. Також у коносаменті від 30.09.2025 № SS25090073 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAID», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного органу не надано документи, що містятьвідомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що унеможливлює відокремити вартість самого товару. 
4) відповідно до умов п.11.4 Контракту: «Цей контракт складений в двох екземплярах, по одному для кожної із сторін, на українській і англійських мовах», також відповідно до п.1.1. «за цим контрактом Продавець зобов`язується продати, а Покупець сплатити та прийняти «Товар» в номенклатурі, кількості та ціні відповідно до специфікації для кожної окремої партії». Разом з цим, до митного оформлення декларантом Специфікацію від 17.06.2025 №1, в якій містяться відомості про номенклатуру, кількість та ціну товару, тільки українською мовою, що може свідчить про підробку документа, що містить визначальні відомості для проведення визначення митної вартості товару. 
5) згідно п.6.2 контракту від 09.06.2025 № 2025-0906CH, відправником товару є завод-виробник BATHMALL INDUSTRY LIMITED., адреса якого XUANCHENG ECONOMY AND TECHNOLOGY DEVELOPMENT AREA, XUANCHENG, ANHUI , CHINA. Згідно відомостей щодо маршруту та графіку руху вантажного контейнера MRKU7962268 на офіційній сторінці лінійного перевізника SHENING SAIL, контейнер було видано відправнику та отримано до відправлення на залізничній станції Jiaozhou, КНР, звідки його було залізницею доправлено до порту WUXU, КНР. Два цих пункти є рівновіддалені від адреси відправника, що вказує на недоцільність використання залізничного транспорту для переміщення товарів від вказаного відправника. З огляду на це, встановлено високу імовірність іншої/их сторони/ін у правовідносинах купівлі-продажу та відправлення товарів, і виходячи з цього, інших умов договору, в т.ч. його вартості.
Як зазначає митний орган, 21.01.2026 отримано лист уповноваженої особи від 21.06.2026 № б/н з повідомленням, що у встановлений термін додаткові документи надаватись не будуть, також в листі зазначено, що на вимогу митного органу надається в якості додаткового документу: прайс лист від 10.06.2025 №б/н, комерційна пропозиція від 17.06.2025 №б/н, в яких відсутня інформація про: детальний опис товару, виробника товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданими: прайс-листом, комерційною пропозицією та партією товару, яка ввозиться.
Позивач вважає прийняті рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, такими, що порушують його права і законні інтереси.
Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. 
До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі їх перелік). 
Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
У цій справі при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника, враховуючи витрати на перевезення, за умовами поставки CFR.
Висновки суду щодо прийнятого рішення відповідача є наступними. 
Щодо відсутності страхового полісу або інший доказ страхового покриття, позивач зазначив, що умовами поставки за контрактом є базис поставки CIF, відповідно до якого саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни. За таких умов, вимоги щодо надання доказів розміру витрат на страхування з Покупця є незаконними та безпідставними.
Суд погоджується з позицією позивача і зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, декларант подає документи, що підтверджують митну вартість товарів, у частині тих складових, які фактично мали місце. 
Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України, витрати на страхування включаються до митної вартості лише у разі їх фактичного здійснення. У випадку, якщо страхування не здійснювалося, відсутні як об`єкт включення до митної вартості, так і обов`язок декларанта підтверджувати неіснуючі витрати будь-якими документами. За умовами поставки CIF, саме постачальник несе витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни, а тому вимоги про витребування страхового полісу у покупця є протиправними, оскільки дії по страхуванню товару він не вчиняв і відповідний поліс неотритмував.
Суд зазначає, що митне законодавство України не містить вимоги обов`язково підтверджувати документально факт нездійснення страхування, а також не покладає на декларанта обов`язку подавати документи щодо витрат, які відсутні.
Щодо терміну фактичної передачі товару та порушення умов контракту щодо строків поставки, позивач зазначив, що строк постачання товару не може впливати на митну вартість товару.
Суд зазначає, що митний орган у оскаржуваному рішенні констатував факт поставки товару з порушенням умов контракту, що фактично не спростовує і позивач, але митний орган не зазначає як це вплинуло на визначення митної вартості товару. Питання порушення строків поставки та відповідальності це питання які вирішуються між сторонами договору. Ні митний орган ні інші контролюючі органи не вправі втручатись у договірні стосунки сторін, якщо це не стосується строків розрахунків за товар, що віднесено до відання НБУ.
Відповідно, вимоги митного органу, хоча вони і не є вимогами а лише констатацію факту жодним чином не впливають на визначення митної вартості.
Щодо коносаменту від 30.09.2025 № SS25090073 згідно з яким фрахт сплачено в порту відправлення, проте, до митного органу не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що унеможливлює відокремити вартість самого товару, позивач зазначив, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, в даному випадку Товариство не повинно додатково нести витрати на транспортування вантажу до порту.
Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача і зазначає, що вартість перевезення включається до вартості товару, що поставляється на умовах CIF. Відтак, якщо певні витрати вже включені до Контрактної вартості товару, які впливають на його митну вартість (в тому числі перевезення), для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування. Митний орган жодним чином не обґрунтовує мету виокремлення ціни товару та вартості транспортних послуг за умови поставки CIF та причинного зв`язку впливу таких дій на митну вартість. 
Щодо надання до митного оформлення декларантом Специфікації від 17.06.2025 №1, в якій містяться відомості про номенклатуру, кількість та ціну товару тільки українською мовою, що може свідчить про підробку документа, позивач зазначив, що сам текст Контракту складено українською та англійською мовами у двох екземплярах. Нормативне чи договірне зобов`язання сторін щодо обов`язкового оформлення додаткових документів, у тому числі Специфікацій, двома мовами – відсутнє.
Суд зазначає, що митний орган як і у попередніх вимогах викладає лише свої припущення, які не мають будь-якого правового підґрунтя чи дають обґрунтовані пояснення щодо сумнівів про підробку документів. З їх твердження є незрозумілим якою мовою необхідно надати митному органу документи, щоб не було сумнівів. Ні Митний кодекс України, ні інші нормативно-правові акти, що регулюють порядок підтвердження митної вартості, не містять вимоги про те, що документи (контракти, інвойси, специфікації) повинні бути складені двома, трьома мовами.
Відповідно до ч. 3 ст. 254 МК України, якщо документи подано іноземною мовою, митний орган може вимагати переклад українською мовою у разі необхідності. Тобто законодавець дозволяє оформлення документів навіть однією іноземною мовою. Подання Специфікації українською мовою повністю відповідає нормам українського законодавства та не може бути підставою для будь-яких сумнівів.
Щодо п. 6.2 Контракту, маршруту та графіку руху вантажного контейнера MRKU7962268, недоцільність використання залізничного транспорту для переміщення товарів від вказаного відправника, що свідчить на думку митного органу про високу імовірність іншої/их сторони/ін у правовідносинах купівлі-продажу та відправлення товарів, і виходячи з цього, інших умов договору, в т.ч. його вартості, позивач зазначив наступне.
Транспортні витрати на перевезення товару всередині КНР вже включені у вартість товару, що підтверджується комерційними документами (інвойсами, коносаментом, договором купівлі-продажу, підтвердженням умов поставки CIF), наданими під час митного оформлення. Митний орган, ухвалюючи рішення про коригування митної вартості, не врахував умови контракту CIF, неправомірно вимагаючи окремого підтвердження витрат на перевезення по території КНР, хоча такі витрати вже враховані у договірній ціні товару, погодженій між сторонами. Відомості щодо внутрішнього переміщення товару в Китаї, жодним чином не впливає на вартість товару за умовами CIF, так як всі витрати про пересування товару до порту, його зберігання та страхування вже включені у вартість товару.
Суд погоджується повністю з такими обґрунтуваннями і зазначає, що вони є такими які не потребують додаткового мотивування судом протиправності висновків митного органу, які є неправомірними, надуманим і не можуть бути правовою підставою для коригування митної вартості. Всі витрати на транспортування, страхування, навантаження, вивантаження, портові збори тощо, які входять до маршруту доставки до порту Чорноморськ, вже включені у вартість товару постачальником, оскільки це прямо випливає з умови CIF.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані разом з митними деклараціями документи у своїй сукупності є достатніми для перевірки митної вартості визначеної відповідно до ціни контракту. 
Наведені у рішеннях митного органу застереження, не є такими, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів за основним методом, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і є достовірні, тобто наявні всі складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. А тому не можуть застосовуватись другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ “ТЕХНО-САН” задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати Рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (Код ЄДРПОУ 44005631) №UA500020/2026/000017/2 від 21.01.2026 року про коригування митної вартості товарів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (ЄДРПОУ 44005631) на користь ТОВ “ТЕХНО-САН” (67701, Україна, Білгород-Дністровський р-н, Одеська область ЄДРПОУ 45681777) судовий збір у сумі 2662,4 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.