Справа № 615/520/26
Провадження № 1-кп/615/75/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62025170020006250 від 14.05.2025 року, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, раніше судимого останній раз вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ

Солдат ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2024 року № 385 - РС призначено на посаду солдата резерву 3 запасного взводу 90 запасної роти військової частини НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається прибувшим до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 366 від 19.12.2024 солдата ОСОБА_5 вважати таким, що самовільно залишив частину.
Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацію в особливий період.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.
Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов?язків, та про зроблені йому уваження зобов?язаний доповідати безпосередньому начальникові.
Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). 
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 , діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, 18.12.2024 року самовільно залишив місце тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 .
У подальшому, 30.01.2026 року солдат ОСОБА_5 самостійно з?явився до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві та повідомив про своє бажання у подальшому несенні служби. 
Таким чином, у період часу з 18.12.2024 року по 30.01.2026 року солдат ОСОБА_5 не перебував за місцем несення служби в АДРЕСА_2 , обов?язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а вільний від службових обов?язків час проводив на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та зазначив, що при обставинах викладених в обвинувальному акті вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. 
За згодою учасників кримінального провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позицій, а тому суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Аналізуючи викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, належать до категорії тяжких злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, є військовозобов`язаним, відомості про непридатність до військової служби відсутні.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, який був застосований стосовно ОСОБА_5 на підставі ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 30.01.2026 року, з огляду на призначене судом покарання, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21.05.2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк призначеного йому покарання строк його попереднього ув`язнення починаючи з 30.01.2026 року по 20.05.2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його оголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1