Справа № 203/5091/26
Провадження № 3/0203/869/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

15 червня 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., за участю захисника Сидоренка О.А. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИЛА:
09 травня 2026 року о 00 год. 30хв. в м. Дніпрі, площа Десантників 10А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT LANDTREK дорожній номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Alcotest 6820 Drager ARHK-0088, тест №2822, було проведено огляд, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю в крові становить 0,35‰ при допустимій нормі 0,20‰, чим порушено вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Сидоренко О.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення є факт керування транспортним засобом, тоді як сам факт перебування особи в автомобілі не свідчить про здійснення такого керування. На думку захисту, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, що транспортний засіб на момент прибуття поліцейських перебував у нерухомому стані, двигун не використовувався для руху, а сам автомобіль був припаркований, а ОСОБА_1 в транспортному засобі відпочивав після тривалої дороги. При цьому працівниками поліції не було зафіксовано жодного факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять відеозаписів фактичного руху автомобіля, показань свідків або інших об`єктивних даних, які б підтверджували участь транспортного засобу у дорожньому русі під його керуванням. Крім того, представник особи звернув увагу на непослідовність та суперечливість дій працівників поліції під час оформлення матеріалів справи. За його твердженням, спочатку працівники поліції висловлювали припущення щодо можливого перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів або інших речовин, однак надалі без належного обґрунтування провели виключно огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager, не забезпечивши проведення медичного огляду та не перевіривши можливість перебування особи під впливом інших речовин. На думку захисту, такі дії свідчать про поверхневий характер перевірки та недотримання вимог чинного законодавства. Також адвокат зазначив, що матеріали справи не містять документів, які б підтверджували сертифікацію, допуск до експлуатації та проходження метрологічної повірки спеціального технічного засобу Drager, за допомогою якого проводився огляд. У зв`язку з цим захист вважав, що результати огляду не можуть визнаватися належними та допустимими доказами. Окремо представник особи посилався на обставини, які, на його думку, викликають сумніви щодо технічної справності приладу Drager, та, як наслідок, достовірності отриманих результатів. Зазначив, що у чеку приладу зафіксовано температуру навколишнього середовища +24°С, тоді як огляд проводився у нічний час доби, коли фактична температура повітря була істотно нижчою. Крім того, адвокат вказував на порушення права ОСОБА_1 на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому право на повторний огляд, не запропонували пройти такий огляд, не забезпечили доставлення до медичного закладу та належним чином не зафіксували факт роз`яснення відповідного права. На думку захисту, такі порушення суперечать вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції МВС і МОЗ. Також захисник зазначав, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про свій статус військовослужбовця, однак останні не викликали представників Військової служби правопорядку, не забезпечили їх участі під час проведення огляду та не дотрималися спеціального порядку, передбаченого для військовослужбовців. 
Суд, вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 
Згідно з п.2.9«а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661103 від 09.05.2026 року, складеним інспектором патрульної поліції; електронним рапортом, у якому викладені обставини скоєння адміністративного правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містить підпис ОСОБА_1 щодо згоди з результатами огляду; квитанцією Alcotest 6820 Drager ARНК-0088 від 09.05.2026 року, тест №2822, з якою був ознайомлений ОСОБА_1 ; відеозаписом з бодікамер патрульних поліцейських, відповідно до якого водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого становив 0,35‰, що не заперечувалось водієм.
Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування транспортним засобом суд оцінює критично, оскільки з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом та обставин його зупинки. Будь-яких зауважень щодо того, що він не керував транспортним засобом, перебував у припаркованому автомобілі або відпочивав після тривалої дороги, як на це посилався захисник, ОСОБА_1 не висловлював ні під час перевірки документів, ні під час проведення огляду на стан сп`яніння, ні під час складання адміністративних матеріалів. Крім того ОСОБА_1 не заперечував факту зупинки коли поліцейськими було повідомлено, що «зупинка пройшла через командування» (00:39:38). 
Суд також не бере до уваги доводи захисника про те, що працівники поліції спочатку виявили ознаки наркотичного сп`яніння, а надалі провели огляд на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису, під час спілкування з ОСОБА_1 правоохоронцем у безпосередній близькості було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, після чого останньому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або, у разі незгоди, пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. На таку пропозицію ОСОБА_1 погодився, повідомивши при цьому, що близько трьох годин тому вживав слабоалкогольні напої. Після отримання результату тестування, який становив 0,35 проміле, він не висловлював незгоди з результатом огляду, не ставив під сумнів правильність його проведення та не заявляв клопотання про проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Таким чином, у працівників поліції були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого підстав для направлення особи до закладу охорони здоров`я не було.
Крім того не заслуговують на увагу й доводи щодо відсутності сертифіката відповідності та інших документів на спеціальний технічний засіб Drager Alcotest 6820. Вказаний прилад належить до спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування під час проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, та включений до Державного реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Законодавством не передбачено обов`язку долучення до кожного адміністративного матеріалу сертифікатів відповідності чи інших технічних документів на такий прилад. До того ж пунктом 5 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015р. поліцейський зобов`язаний надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу лише на вимогу водія, однак такої вимоги ОСОБА_1 не пред`являлось.
Посилання сторони захисту на можливу несправність приладу через зазначення у чеку температури навколишнього середовища +24°С є припущенням та не підтверджене жодними належними і допустимими доказами. Згідно з відеозаписом перед застосуванням алкотестеру було зроблено контрольний забір повітря (00:40:20) та відхилень не встановлено. При цьому з квитанції Alcotest 6820 Drager ARHK-0088 вбачається, що останнє калібрування приладу було проведено 14.11.2025 року, а тому станом на дату проведення огляду 09.05.2026 року встановлений законодавством міжповірочний інтервал не сплив. Будь-яких доказів технічної несправності приладу або недостовірності результатів тестування суду не надано.
Посилання захисника стосовно порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 в м.Дніпрі на проїзній частині, тобто поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 був одягнений у цивільний одяг, відомості про те, що водій під час керування та на час зупинки безпосередньо виконував обов`язки військової служби, відсутні. 
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Згідно з п.1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.10.2016 №515, дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України, права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.
Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносини щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
Водночас статус водія є спеціальним, у тому числі для військовослужбовців, а тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця-пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, для проведення процедури огляду водія на стан сп`яніння представники військової служби правопорядку не повинні залучатись.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Враховуючи, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу, тобто спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники поліції мали відповідні повноваження щодо зупинки зазначеного транспортного засобу, проведення відповідно до ст. 266 КУпАП огляду водія на стан сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи сторони захисту є необґрунтованими, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та не ставлять під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При накладенні стягнення суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, а також безальтернативність санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 40-1, 36, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя –

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Повний текст постанови складено 19.06.2026 року о 16.30 годині.
Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Дніпра.

Суддя Ю.М. Черваньова