Справа № 446/1875/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:
головуючого - судді Костюк У. І.
з участю секретаря Луківської Л.Б.
за участі представника позивача Піти Я.І.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам"янка-Бузька залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій незаконними,відновлення газопостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 5083,15 грн. та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, зокрема, що між Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, адже, боржник споживав природній газ. Львівська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» надавала відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по червень 2025 року, щомісячну вартість яких відображено в графі «нараховано грн» наданого розрахунку заборгованості. Споживання природного газу підтверджується зміною покахників обсягу природного газу та показів лічильника, що відображено в розрахункусуми заборгованості.
Відповідач отримувала послуги, однак, за них не розрахувалась , внаслідок чого, у споживача виникла заборгованість перед Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в розмірі 5083,15 грн., яка відображена в графі «сума заборгованості грн..» наданого розрахунку заборгованості. У зв`язку з несплатою боргу, Товариство звернулось до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою суду від 25.08.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
06.10.2025 ОСОБА_1 подано зустрічний позов до ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання дій щодо відключення газопостачання незаконними, зобов`язати відповідача відновити газопостачання та стягнути моральну шкоду а також матеріальні збитки.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 07.04.2025 працівниками ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» було припинено газопостачання до будинку в АДРЕСА_1 без попередження та присутності споживача. Офіційних повідомлень про відключення не надано та попри відключення газу позивач продовжував нараховувати плату. Вона являється багатодітною матір`ю ,виховує чотирьох дітей та через відключення газу родина зазнала значних побутових труднощів, зокрема щодо можливості приготування їжі ,опалення приміщення, що призвело до моральних страждань. Розмір моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача становить 20 000 гривень. Також нею понесені матеріальні витрати на придбання газової плитки, газового балону та заправки балону газом які становлять 16 780 грн., та такі слід відшкодувати позивачу із ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України». 
17.10.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву . У відзиві ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні первісного позову. Зазначила про те, що вона не укладала із позивачем жодних договорів а покликання позивача на типовий договірне може вважатись доказом наявності договірних відносин. Жовтанецька сільська рада надала офіційну відповідь , що відсутня інформація про передачу газових систем на баланс ТОВ «Газорозподільчі мережі України, отже позивач не довів належного права володіння або користування . Вказала про те, що розрахунок позивача ґрунтується на не законному тарифі, що робить його вимоги необґрунтованими. Позивачем не долучено до позову копію ліцензії, копії статуту, доказів повноваження особи, яка підписала позов. Ці недоліки є істотними, оскільки ставлять під сумнів правосуб`єктність позивача та достовірність його вимог.
29.10.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, де зокрема зазначили про те, що зважаючи на те, що природній газ відповідач використовував, позивачем цілком правомірно нараховувались суми до оплати за надання такої послуги та саме це є підставою для подання позовної заяви. Відсутність підписаного з сторони відповідача договору розподілу природного газу є волевиявленням саме відповідача. Вказали про те що ліцензія не видається на матеріальному носії, відповідно не може бути долучена до матеріалів справи, так як це право на діяльність а не документ. Щодо припинення розподілу природного газу відповідачу, то відповідач з вересня 2023 свідомо ігнорувала свій обов`язок щодо оплати послуг з розподілу природного газу. Підстава для припинення та спосіб припинення відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем.
14.11.2025 представником ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» подано відзив на зустрічну позовну заяву. У відзиві зазначили про те, що ТзОВ «Газорозподільні мережі України» заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог. Зазначили про те, ОСОБА_1 жодним чином не заперечує та не спростовує наявність у неї боргу та зважаючи на те що ОСОБА_1 приєдналась до умов Типового договору, одним із обов`язків за яким є належна оплата отриманих послуг. ОСОБА_1 визнає факт користування природнім газом , користування яким не можливе отримання послуги розподілу природнього газу. ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про припинення надання послуги з розподілу природного газу та ОСОБА_1 . Була проінформована про наявність у неї заборгованості однак ОСОБА_1 з вересня 2023 ігнорує свій обов`язок щодо оплати послуги. Щодо стягнення моральної шкоди то ОСОБА_1 жодним чином не доводить виникнення моральної шкоди та її розмір. Відсутні будь-які підстави визнавати дії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» протиправними, оскільки такі вчинялись виключно у межах та на підставі норм законодавства. Аналогічно ОСОБА_1 не має права на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки така не була їй заподіяна.
03.12.2025 прийнято зустрічний позов до розгляду ,об`єднано в одне провадження із первісним справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
07.12.2025 ОСОБА_1 подано відповідь на відзив та клопотання про визнання недійсними та неналежними доказів.
22.12.2025 ОСОБА_1 подано заперечення проти позову та відповіді на відзив.
26.12.2025 представником позивача подано заперечення на відповідь на відзив.
16.01.2026 представником позивача подано заперечення на клопотання.
13.05.2026 закрито підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду.
06.10.2025 ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення зустрічного позову.
08.10.2025 ухвалою суду заяву було повернуто заявнику.
22.10.2025 ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення зутсрічного позову.
23.10.2025 у задоволенні заяви відмовлено.
28.10.2025 подано заяву про забезпечення позову
29.10.2025 заяву задоволено, зобов"язано ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» тимчасово відновити газопостачання до будинку по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.04.2026 ухвалу суду від 29.10.2025 скассованота відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову.
В судовому засіданні представник позивача ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» підтримав первісний позов у повному обсязі просив суд такий задоволити, заперечив щодо зустрічного позову, просив суд відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог.
Представник відповідача адвокат Білик Р.О. в судовому засідання заперечила щодо первісного позову просила відмовити у його задоволенні, підтримала зустрічний позов просила суд його задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання заперечила щодо первісного позову просила відмовити у його задоволенні, підтримала зустрічний позов просила суд його задоволити.
Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу,які надає ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України».
ОСОБА_1 приєдналась до умов Типового договору розподілу природного газу за адресою .Ременів АДРЕСА_2 користуючись послугами розподілу природного газу.
Споживання природного газу підтверджується зміною показників обсягу природного газу та показів лічильника, що відображено у розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу.
Згідно повідомлення про припинення розподілу природного газу адресованого ОСОБА_1 станом на 12.03.2025 обліковується заборгованість в сумі 4534,58 грн.
Згідно повідомлення про припинення розподілу природного газу адресованого ОСОБА_1 станом на 08.08.2025 обліковується заборгованість в сумі 5448,87 грн.
Відповідно до Акту №179 від 07.04.2025 працівниками Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» припинено газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Показник лічильника при припиненні газопостачання 5503,068 .
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу вимог п. 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКПвід 30.09.2015року №2494 (надалі - КГРС), фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Судом встановлено, що між Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 укладено типову форму договору розподілу природного газу, що підтверджується споживанням природного газу та показами лічильника у розрахунку заборгованості Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» за адресою АДРЕСА_1 , (абонентський рахунок НОМЕР_1 ).
Згідно п. 2.1 розділу 2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, (надалі - договір), за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
У відповідності до п. 6.6 розділу 6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ.
Зі змісту абзацу 2 п. 6.7 розділу 6 договору розподілу, у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.
Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості з 01 вересня 2023 року по червень 2025 року Львівська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» надала відповідачу послуги з розподілу природного газу.
У відповідності до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Типовий договір постачання природного газу є публічним, його умови є однаковими для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України«Про ринокприродного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національноїкомісії,що здійснюєдержавне регулюванняу сферахенергетики такомунальних послуг№ 2494від 30вересня 2015року (пункт 1.2) та є Договором приєднання, що укладається сторонами з урахуванням положень статей 633, 634, 641, 642ЦК України шляхом приєднання споживача до його умов на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем Заяви-приєднання, сплати рахунку Оператору ГРМ та/або документальне підтвердження споживання природного газу (пункт 1.3). Обсяги споживання природного газу по особовому рахунку, відкритому на ім`я споживача, визнається згідно з Правилами комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, визначеними розділом ІХ Кодексу газорозподільних систем.
При цьому за змістом ч. 2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, з-поміж іншого, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі зібраних та перевірених судом доказів встановлено, що відповідач не оплатив повну вартість наданих йому позивачем послуг з розподілу природного газу.
Будь-яких належних та допустимих доказів сплати наявної у відповідача заборгованості суду не надано. В матеріалах справи відсутні докази ненадання або неналежного надання позивачем відповідачу послуг з газопостачання за вищезгаданою адресою.
Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природнього газу, заборгованість відповідача перед Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» станом на червень 2025 року становить 5083,15грн.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Суд звертає увагу, що відповідач, за наявності для цього процесуальної можливості, не надав до суду належних і допустимих доказів про те, що вказаний розрахунок є невірним. Стороною відповідача не було наведено власного розрахунку, який би спростовував розрахунок наданий позивачем, а тому у суду не має передбачених ЦПК України підстав для відмови у позові.
Доводи відповідача про те, що Типового договору (договору) розподілу природного газуне укладав суд вважає необґрунтованими, оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Відповідно до п. 2.2. розділу 2 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 року № 2498, обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
У розрахунку заборгованості зазначено, то ОСОБА_1 , є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , номер особового рахунку споживача НОМЕР_1 , в оселі споживача встановлено лічильник газу який опломбований пломбою. Отже, розрахунок заборгованості містить всю належну інформацію про споживача та його газифікований об`єкт, до якого надаються послуги з розподілу природного газу. При цьому, у графі покази лічильника відображено зміну показників лічильника газу, яка підтверджує факт надання послуг з розподілу до оселі споживача.
Відповідно до 11.1.3. Розділу І Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 № 2498, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей633,634,641та642 Цивільного Кодексу Українина невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем Заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному па офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу, природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, факт споживання газу оселею відповідача підтверджено документально. Водночас, відсутність письмового договору, укладеного між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем на надання житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.?
Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному па офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу, природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, факт споживання газу оселею відповідача підтверджено документально.
Водночас, відсутність письмового договору, укладеного між Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем на надання житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Разом з тим дослідивши суму заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 5083,15 грн, суд вважає що така є невірною.
Зокрема судом встановлено, що газопостачання до будинковолодіння ОСОБА_1 було прининено 07.04.2025 а тому нарахування плати за послуги розподілу природного за травень та червень на суму 365,72 на думку суду є невірними, відтак позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 4717,43 грн. заборгованості за розподіл природного газу. (5083-365,72=4717,13)
Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України про визнання дій неправомірними, відновлення газопостачання, стягнення матеріальної та моральної шкоди то на думку суду такий до задовлення не підлягає, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно положення ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Зобов`язання з відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати, завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання з відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19.
Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини.
Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.
Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 у справі № 329/382/19.
Звертаючись до суду із позовом позивач ОСОБА_1 вказувала про те, що відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» припинивши газопостачання діяв протиправно, через що їй було завдано матеріальну та моральну шкоду.
Суд не погоджується із твердженнями позивача за зустрічним позовом враховуючи наступне.
Щодо неправомірності дій щодо припинення газопостання
Судом встановлено, що 07 квітня 2025 згідно Акту № 179 було припинено газопостачання, за адресою споживача ОСОБА_1 , а саме у АДРЕСА_1 , представниками Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». Причини припинення газопостачання несвоєчасна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.
14.03.2025 на адресу споживача ОСОБА_1 було скеровано повідомлення про припинення розподілу природного газу, заказним листом. 
ОСОБА_1 з вересня 2023 не здійснювала оплати послуг з розподілу природного газу та станом на квітень 2025 такої заборгованості не сплатила.
Відповідно до п. 1 розділу 7 глави VІ Кодексу ГРМ Оператор ГРМ, в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживання (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ (Правил безпеки систем газопостачання) та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менш ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).
Згідно з пунктом 27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30вересня 2015 року №2496, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право, з урахуванням положень пункту 25цього розділу, здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Постачальник маєправо здійснитизаходи зприпинення газопостачанняспоживачу череззалучення доцих робітОператора ГРМ.Для цьогопостачальником маєбути укладенийз ОператоромГРМ договірна виконанняробіт,пов`язанихз припиненням/обмеженнямгазопостачання споживачам (договір не вимагається у передбачених цими Правилами випадках припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС). За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ (крім передбачених цими Правилами випадків припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС) постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), у якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника. Побутовий споживач,що маєпрострочену заборгованістьперед постачальникомза послугиз газопостачання,не маєправа протидіятипостачальнику та/або Оператору ГРМ у захода хіз припинення газопостачання та на письмову вимогу постачальника має самостійно припинити власне газоспоживання.
При цьому відповідно до п. 8.3 розділу VIII Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30вересня 2015 року, Оператор ГРМ не несе відповідальність за припинення (обмеження) розподілу природного газу Споживачу, якщо такі заходи здійснені за вимогою його постачальника, що має підтверджуватися відповідними документами.
Згідно з п.5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) спооживачу здійснюється зокрема шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.
Відтак, в ході розгляду справи встановлено, що саме таким чином було здійснено припининення газопостачання до будинковолодіння ОСОБА_1 .
Крім цього, станом на ча розгляду справи заборгованість за розподіл природного газу ОСОБА_1 не сплачена, відтак правомірна підстава для поновлення газопостачання не відпала. 
Відтак, суд приходить до висновку, що дії представників Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо припиненя газопостачання були правомірними, відтак підстави для визнання їх незаконними та зобов"язання відновити газопостачання відсутні.
Крім цього, суд зазначає про те, що газопостачання до будинку ОСОБА_1 вже було поновлене на підставі ухвали суду про забезпечення зустрічного позову від 29.10.2025, яка була скасовано постановою Львівського апеляційного суду та станом на день прийнятття рішення суду не було припинено.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» щодо припинення 07 квітня 2025року газопостачання до будинку за адресою АДРЕСА_1 та зобовязати відновити газопостачання в зазначеному житловому будинку не підлягають до задоволення.
Щодо позовних вимог про відшкодування матерільної та моральної шкоди

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин чи фактів, за яких особа може стверджувати або ж вважати, що їй заподіяно моральної шкоди.
Поза розумним сумнівом є те, що усвідомлення факту порушення свого права викликає у будь-якої особи певні негативні емоції, переживання, страждання, тощо, тривалість, інтенсивність і глибину яких можна визначити лише опосередковано через фактичні обставини. Тобто, існує презумпція заподіяння моральної шкоди.
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Одночасно, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зроблено висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди, суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди; протиправність діяння відповідача; наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вину заподіювача шкоди.
При цьому, кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
На обґрунтування розміру матеріальної шкоди у розмірі 16 780 грн, позивач за зустрічним позовом надала суду копії товарних чеків на придбання газової плтики на суму 12300 грн.,газового балона на суму 2700 та заправку газу на суму 1780 грн.
На думку суду позивач жодним чином не доводить виникнення у неї права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В ході розгляду справи судом встановлно, що дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо припинення газопостачання були правомірними, відтак не доведено факту протиправної поведінки яка завдала шкоду.
Оскільки позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не доведено належними доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача за зустрічним позовом ТОВ ««Газорозподільні мережі України», відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з «Газорозподільні мережі України» в її користь 16 780 грн грн матеріальної шкоди а відтак у задолволення позову у цій частині слді відмовити.
Щодо стягнення моральної шкоди 
Разом з тим, ОСОБА_1 як на підставу стягнення моральної шкоди вказувала про те, що у зв`язку з неправомірними діями відповідачів щодо припинення газопостачання у неї порушився звичний режим життя, вона є матірю чотирьох дітей та отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя, а тому такі дії відповідача значно вплинули на неї та її дітей, а відтак це все в сукупності впливає на його психологічний стан, а тому просив стягнути з відповідача 20 000 гривень моральної шкоди.
На думку суду позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає , оскільки не доведено причинно наслідкового зв`язку із діями відповідача та завдання позивачу моральної шкоди. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів які б підтвердили факт погіршення його стану здоров`я та того що такі зміни відбулись через дії відповідачів.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши подані докази, суд встановив, що в ході розгляду справи не доведена протиправна поведінка відповідача у правовіднисинах що виникли між стронами, позивач за зустрічним позовом не надав суду належних та допустимих доказів щодо вчинення таких неправомірних дій відповідачаем та завдання їй матеріальної та моральної шкоди, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Судові витрати в цій справі, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, складаються з судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, в первісний позов задоволено частково, тому з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо судових витрат за подання зустірчного позову, то позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941) заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 4717,43 (чотири тисячі сімсот сімнадцять гривень сорок три копійки) на р/р НОМЕР_2 .
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій незаконними,відновлення газопостачання, стягнення моральної школи та матеріальних збитків - відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941), 2248,03 (дві тисячі двісті сорок вісім гривень три копійки) судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», код ЄДРПОУ 45204941, місцезнаходження: м. Львів, вул. Золота, 42.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлено 10.06.2026.
Суддя У.І.Костюк