Справа № 420/7379/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 898,63 гривень, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) 20 898,63 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було виплачене йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25, на його користь;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 24 червня 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 10 лютого 2026 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 24 червня 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 10 лютого 2026 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за період з 24.06.2022 року по 10.02.2026 року у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25, підлягає нарахуванню та виплата компенсація втрати частини грошових доходів. Крім того, зазначає, що відповідачем протиправно не проведено компенсацію податку з доходів фізичних осіб.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву та заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнали та зазначили, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами викладеними у відзиві та просив задовольнити позовні вимоги.
Судом встановлені такі обставини по справі.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України).
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23 грудня 2023 року №748-ОС «Про особовий склад» майора ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25 адміністративний позов – задоволений.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.06.2022 року по 31.12.2022 року включно, підйомної допомоги, передбаченої пунктом 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку ОСОБА_1 отримав у вересні 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30 серпня 2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року включно, допомоги для оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення суду 10.02.2026 року позивачу виплачено 28399,71 грн.
Компенсація втрати частини грошових доходів не виплачена та утримано ПДФО у сумі – 20 898,63 грн.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства. 
Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).
Згідно з п.2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема, військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
За приписами п. 3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пунктами 4,5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, у відповідача був наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суми, що були виплачені на виконання рішення Одеського ОАС від 06.03.2025 року по справі № 420/31649/24.
Однак, виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідних сум відповідач не здійснив.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 20 898,63 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб у конкретно визначеній позивачем сумі, суд зазначає наступне.
Визначення конкретного розміру суми грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень самостійно здійснювати розрахунки суми грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування (грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб) відповідачем не здійснено. Отже, нарахування грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 20 898,63 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб у конкретно визначеній позивачем сумі необхідно відмовити.
Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за весь час затримки виплати, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Згідно із статтею 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За змістом статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
У цих спірних правовідносинах встановлено несвоєчасну виплату грошового забезпечення, що є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Так, перерахована сума грошового забезпечення за період з 24.06.2022 року по 19.05.2023 року на виконання рішення суду виплачена позивачу 10.02.2026, тобто із затримкою. 
Компенсація втрати частини доходів не виплачувалась.
Таким чином позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів за затримку виплати сум грошового забезпечення з 24.06.2022 року по день фактичної виплати – 10.02.2026року.
Аналогічний правовий висновок щодо права на компенсацію втрати частини доходів викладений Верховний Судом у Постанові №240/6583/20 від 29.04.2021 року.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судовий збір розподілу не підлягає, оскільки позивач звільнений від його сплати. 
Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд 

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нездійснення ОСОБА_1 при виплаті сум грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25 одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_6 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошового забезпечення за період з 24.06.2022 року по день фактичної виплати 10.02.2026 року, виплаченого на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) нарахування та виплату компенсацію втрати частини донарахованого грошового забезпечення за період з 24.06.2022 по день фактичної виплати 10.02.2026, виплаченого на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року у справі № 420/30916/25.
У задоволені іншої частини позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов