Справа №479/962/25
Провадження №2/479/50/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
17 червня 2026 року с-ще Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання  Мардар Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/962/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про витребування земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора,

учасники справи:
позивач    ОСОБА_1 ,
представник позивача  адвокат Нижник Г.І., за ордером серія АР №1244308
від 05 червня 2025 року, 

відповідачі:    ОСОБА_2 , Кривоозерська селищна рада 
Первомайського району Миколаївської області,

представник відповідача
ОСОБА_2   адвокат Дулдієр О.А., за ордером серія ВЕ №1170584 
від 02 жовтня 2025 року,
третя особа, що не заявляє 
самостійних вимог   Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кривоозерська селищна рада Первомайського району Миколаївської області, недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 .. За життя померлому належала земельна ділянка площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться на території с.Миколаївка Багачівської сільської ради. Позивач як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 звернулась до інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_4 для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 20 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Держгеокадастру через електронний портал із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки. Державним кадастровим реєстратором відділ №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-6800075792025 від 27 травня 2025 року зі змісту якого вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 перетинається з ділянкою 4823983800:01:000:0609 (площа співпадає на 26.9383) та перетинається з ділянкою 4823980400:05:001:0004 (площа співпадає на 67.1666). Із зазначеного вбачається, що за рахунок земельної ділянки позивача була сформована інша земельна ділянка з кадастровим номером 4823980400:05:001:0004. Через накладення земельних ділянок одна на одну, позивач фактично була позбавлена права власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 .. Кривоозерською селищною радою 20 травня 2025 року прийнято рішення №28 передати громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку в оренду строком на 7 років, площею 0,6000 га, кадастровий номер 4823980400:05:001:0004, із земель комунальної власності, яка розташована за адресою: село Миколаївка, Первомайський район, Миколаївська область. На момент звернення із цією позовною заявою право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823980400:05:001:0004 не зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, договір оренди земельної ділянки вже підписано між ОСОБА_2 та Кривоозерською селищною радою. Позивач вважає, що під час отримання земельної ділянки відповідачами ОСОБА_2 та Кривоозерською селищною радою було порушено порядок набуття її у власність, що призвело до позбавлення позивача на мирне володіння своїм майном, та унеможливлює внесення відомостей про земельну ділянку позивача до Державного земельного кадастру. В зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. 
Представник позивача в судовому засіданні відмовився від позовних вимог щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 та Кривоозерської селищної ради на користь ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 0.6000 га, в межах згідно з планом, визначеним в державному акті на право приватної власності на землю серії "ІІІ-МК" №037742 від 08 травня 2000 року, яка розташована в межах населеного пункту с.Миколаївка Первомайського району Миколаївської області. Решту позовних вимог підтримує, просить позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, 30 квітня 2026 року подав до суду письмові пояснення, просив розгляд справи проводити без їхньої участі.
Суд, вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, приходить до наступного.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Положення ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).
Згідно зі ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Земля є унікальним обмеженим природним і базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Її розподіл є особливо чутливим до зазначених принципів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункти 75-76), від 20 липня 2020 року у справі №923/196/20 (пункт 39), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 132)).
Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості ,крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу (В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості (реквізиція)).
Згідно ст.22 Земельного кодексу від 18 грудня 1990 року №561-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Земельний кодекс від 13 березня 1992 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Відповідно до ст.23 Земельного кодексу від 18 грудня 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Стаття 202 Земельного кодексу від 18 грудня 1990 року передбачає, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.
Статтею 12 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до положень ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 1 ст.126 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Відповідно до ст. 181 ЗК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Згідно ст.182 ЗК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Згідно зі ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 21 жовтня 2013 року(а.с.12).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться на території с.Миколаївка Багачівської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 08 травня 2000 року серії ІІІ-МК №037742(а.с.11).
Спадкоємцем за законом першої черги на вказане спадкове майно є ОСОБА_1 як донька спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Багачівським сільським бюро РАЦС Кривоозерського району Миколаївської області 26 березня 1968 року(а.с.14).
Відповідно до довідки Кривоозерської державної нотаріальної контори від 06 червня 2025 року №229/02-14, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем на все майно є його дочка ОСОБА_1 .. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає(а.с.19).
Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Законодавство не обмежує право спадкоємців на оформлення свідоцтва певними строками. Спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право звернутися із заявою про одержання свідоцтва у будь-який час після прийняття спадщини. Оформлення свідоцтва є правом, а не обов`язком спадкоємців. Факт неоформлення спадкових прав не тягне за собою втрату права на спадкове майно, якщо воно було прийнято у встановлений законом строк і встановленим законом способом, а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №903/565/16 та від 16 січня 2019 року у справі №920/566/16.
Як вбачається з позовної заяви, з моменту смерті ОСОБА_3 позивач безперервно користується земельною ділянкою, вирощує сільськогосподарські культури та вчиняє інші дії, пов`язані із обробкою земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
З метою формування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав, в контексті статті 79-1 ЗК України, присвоєння кадастрового номеру та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, позивач звернулась до інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_4 для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). ФОП ОСОБА_4 підготував технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що перебувала у власності ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Миколаївська обл., Первомайський р-н, с.Миколаївка (а.с.21-33). 
За результатами складання технічної документації 20 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Держгеокадастру через електронний портал із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки. За результатами розгляду технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором відділ №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-6800075792025.
Із змісту рішення №РВ-6800075792025 від 27 травня 2025 року вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 перетинається з ділянкою 4823983800:01:000:0609 (площа співпадає на 26.9383) та перетинається з ділянкою 4823980400:05:001:0004 (площа співпадає на 67.1666)(а.с.34).
20 травня 2025 року Кривоозерська селищна рада Первомайського району Миколаївської області затвердила рішення №28 "Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянці ОСОБА_2 ", згідно якого Кривоозерською селищною радою Первомайського району Миколаївської було прийнято рішення передати громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку в оренду строком на 7 років 01.07, площею 0,6000 га, кадастровий номер 4823980400:05:001:0004, із земель комунальної власності, яка розташована за адресою: село Миколаївка, Первомайський район, Миколаївська область(а.с.37).
З вищевикладеного судом встановлено, що Кривоозерська селищна рада сформувала земельну ділянку з кадастровим номером 4823980400:05:001:0004 за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 та передала таку земельну ділянку в оренду ОСОБА_2 .. 
Такі дії порушують право позивача на мирне володіння та користування своїм майном.
18 червня 2025 року державний реєстратор Кривоозерської селищної ради Шевчук М.О. зареєструвала право власності на спірну земельну ділянку за Кривоозерською селищною радою. Одночасно із цим, зареєструвала право оренди на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 , що підтверджується даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №445877591 від 01 жовтня 2025 року(а.с.63-64).
Пунктами 2 та 10 Розділу VIІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Відповідно до cт.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати у рівних частках по 1816,80 грн..
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 259, 263, 265, 352 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, - задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 0.6000 га, кадастровий номер 4823980400:05:001:0004, укладений 04 червня 2025 року Кривоозерською селищною радою із ОСОБА_2 , та припинити відповідне речове право.
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4823980400:05:001:0004 в Державному земельному кадастрі.
Скасувати рішення державного реєстратора Кривоозерської селищної ради Шевчук Мар`яни Олександрівни від 18 червня 2025 року, індексний номер рішення: 79496861, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності та права оренди на земельну ділянку 4823980400:05:001:0004, та припинити відповідні речові права.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (код ЄДРПОУ 04375458) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_4 ) у рівних частках судовий збір по 1816,80 грн..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення буде складено - 26 червня 2026 року.

Суддя :