Справа №212/12419/25
Провадження №2/533/323/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(за правилами спрощеного позовного провадження)

06 травня 2026 року Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді – Оксенюк М. М.,
за участю: секретаря судового засідання – Шуліки Л.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
установив

27 жовтня 2025 року позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №82913, який був підписаний відповідачем власноручним підписом, згідно з умовами якого позикодавець надав відповідачу позику в сумі 22221,00 грн, строком на 252 днів.
ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання надати грошові кошти за кредитним договором виконав в повному обсязі. Натомість відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
28.01.2025 первісний кредитор ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали Договір факторингу №28012025 згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №82913.
Відповідно до Реєстру боржників від 28.01.2025 до Договору Факторингу №28012025 та Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 28.01.2025 до Договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, у зв`язку з чим, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 30690,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 18732,70 грн, заборгованості по відсотків 11456,11 грн, заборгованість по комісії 502,00 грн.
Окрім цього прохав стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13.11.2025 справа передана на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.02.2026 справа передана на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.
Згідно ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 31.03.2026, справа прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява позивача з проханням слухати справу без участі представника, позов підтримує.
В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення (а.с.4 на звороті).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с.100).
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 01.09.2025 ОСОБА_1 уклав Договір про споживчий кредит №82913 з ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», який підписаний влсноручним підписом (а.с.6-8).
Відповідно до п.2.2.1 перший транш в сумі 22223,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 20000,70 грн на рахунок/картку Позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 2222,30 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п.2.2.3. другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн, надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 286,00% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550,00% річних.
Разом з цим, п.2.4 передбачає знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу, який складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100,00 грн. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу, який складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 200,00 грн.
Відповідно до п.2.5 комісія за надання першого траншу складає 2222,30 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 10,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2. цієї індивідуальної частини. Комісія за надання друго траншу не може перевищувати 7500,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.3. цієї індивідуальної частини.
Відповідно до п.2.6 загальний строк кредитування за цим Договором складає 1182 дні.
Пунктом 2.6.1. строк на який надається перший транш складає 252 днів. Строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншемвстановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Відповідно до п. 2.7. загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, повязаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користуванням кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перивищує) 201757,40 грн.
П. 2.7.1. загальні витрати за першим траншем складають 29734,00 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 2197,06% річних (п.2.8.1 договору).
Орієнтовна загальна вартість першого траншу для позичальника склпдає 51957 грн (п.2.9.1. договору).
Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №82913 від 01.09.2021, що підтверджується платіжним дорученням №CRD_330376 від 01.09.2021 (а.с.32).
З картки обліку виконання договору №82913 убачається, що станом на 05.03.2022 загальна сума фінансового активу складала 30690,81 грн., з яких: 18732,70 грн - тіло кредиту, 11456,11 грн - відсотки, 502,00 грн - комісія.
28.01.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», було укладено договір факторингу №28012025, згідно якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги. Вказане підтверджується копією договору факторингу від 28.01.2025 (а.с.37-44).
Згідно Актами приймання-передачі Реєстру боржників від 28.01.2025 за Договором факторингу №28012025 від 28.01.2025 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» передало, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняло Реєстр боржників, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.47-48).
На виконання умов договору факторингу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» грошові кошти в розмірі 2047654,81 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0491640000 від 28.01.2025 (а.с.46).
Згідно витягу з Реєстру боржників від 28.01.2025 до Договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача (значиться під №2275) за кредитним договором №82913 від 01.09.2025 у загальному розмірі 17356,26 грн, з яких: 9798,70 грн - заборгованісь за тілом кредиту; 5256,56 грн - заборгованості за відсотками; 501,00 грн - заборгованості по комісії; 1800,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (а.с.7).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №186071 від 02.06.2025 станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості 30690,81 грн, з яких: 18732,70 грн - заборгованісь за тілом кредиту; 11456,11 грн - заборгованості за відсотками; 502,00 грн - заборгованості по комісії (а.с.49-52).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.626, 628 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст.516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №82913 від 01.09.2025, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за вказаним договором є законною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в загальній сумі 30188,81 грн, яка складається з: 18732,70 грн – заборгованість за тілом кредиту; 11456,11 грн – заборгованість за відсотками.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за управління та обслуговування кредиту в розмірі 502,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до Договору про споживчий кредит №82913 від 01.09.2025 п.2.4. Індивідуальної частини договору встановлений знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу, яка складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100,00 грн.
Зокрема розмір заборгованості за даною комісією становить 502,00 грн.
Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 204/224/21 від 06.11.2023 року.
Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, в тому числі встановлювати вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові №199/7014/20 від 01.02.2023 року.
За таких обставин, суд вважає, що умови кредитного договору, які встановлюють комісію є недійсними відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті України "Про захист правспоживачів" та ч.5с т. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 502,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення судових витрат
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 30690,81 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 30188,81 грн, що становить 98,36% від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2382,67 грн.

Відповідно до ч.1 та 3 (п.1) ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» про надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах цього договору (а.с.59-63); заявка на надання юридичної допомоги №715 від 01.09.2025 (а.с.64); витяг з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025, відповідно до якого входить: надання усної консультації на що витрачено 2 години на суму 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду витрачено 3 годин в розмірі 9000,00 грн, а всього на суму 13000,00 грн (а.с.65).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції.
Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15.
Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521), заборгованість за договором про споживчий кредит №82913 від 01.09.2021 у загальному розмірі 30188,81 грн (тридцять тисяч сто вісімдесят вісім гривень 81 копійка), яка складається з: 18732,70 грн - заборгованості за тілом кредиту; 11456,11 грн - заборгованості за відсотками.

В частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», судовий збір у розмірі 2382,67 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.
Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Оксенюк