Справа № 442/2129/26
Провадження № 1-кп/442/221/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № № 62023050010005084 від 21.12.2023 щодо :
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Протеси Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не депутата, не адвоката, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого,
про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, в умовах воєнного стану, 31.07.2023 самовільно залишив місце служби – пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та проводив службовий час на власний розсуд, не пов?язаний із проходженням військової служби та обов?язки військової служби не виконував.
23.01.2025 солдат ОСОБА_5 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та в подальшому був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини. 
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєннного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 05.07.2025 приблизно о 20 годині 33 хвилин під час перевірки у нього військово-облікових документів військовослужбовцями Національної гвардії України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при виконанні покладених на них службових обов`язків, відповідно ст. ст. 13 Закону України «Про Національну гвардію» та ст. 32 Закону України «про Національну поліцію», та виявлення статусу – дезертир, з метою уникнення ймовірних негативних наслідків для себе, що полягали у його поверненні у розташування військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, втягнув із лівої кишені штанів предмет схожий на перцевий балончик та в подальшому розпилив його вміст у обличчя старшому солдату ОСОБА_8 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, що виник при дії хімічної речовини подразнюючого характеру, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження, після чого продовжуючи свій протиправний умисел, з метою уникнення затримання, побіг в сторону житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 де зачинився в кв. АДРЕСА_5 .
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , начальнику військового наряду помічника начальника військового наряду (гранатометника) 2 відділення 3 патрульного взводу патрульної роти АДРЕСА_2 військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України старшому солдату ОСОБА_8 , під час виконання ним службових обов`язків, заподіяно тілесне ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, що виник при дії хімічної речовини подразнюючого характеру, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_4 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 25.01.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив службовий час на власний розсуд, не пов?язаний із проходженням військової служби та обов?язки військової служби не виконував.
12.02.2026 солдата ОСОБА_5 затримано працівниками Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області на підставі ухвали суду за адресою: АДРЕСА_6 , чим припинено вчинення останнім триваючого кримінального правопорушення, проти встановленого порядку несення військової служби.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Додав, що усе, викладене в обвинувальному акті, відповідає дійсності. Окремо зазначив, що писав рапорти про дозвіл на лікування, однак, офіційного дозволу не отримав, командир сказав йому йти на всі чотири сторони; легкі тілесні ушкодження спричинив потерпілому ОСОБА_11 , що був у військовій формі, задувши його балончиком, від чого останній почав плакати; його в складі іще 29-ти чоловік організовано відправили на полігон у м.Рівне, де він пробув 9 днів та пройшов ВЛК. Тоді йому подзвонив знайомий медик і по-дружному радив продовжити лікуватись, оскільки їх мали відправити на позиції під м.Покровськ. Послухав і так і зробив. Крім цього зазначив, що 4 березня потрапив у ДТП, де отримав ушкодження руки. 
Був призваний на військову службу за власним бажанням, бойових нагород не отримував, посвідчення УБД не встиг виробити, хоча приймав участь у бойових діях під м.Бахмутом. 
Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно обставин: самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану; умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану ОСОБА_5 , оскільки ці обставини не оспорюються всіма учасниками судового розгляду і суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Суд вважає, що дії ОСОБА_5 по епізодах обставин самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану; умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковано на досудовому розслідуванні за ч. 5 ст. 407 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України та за ч. 4 ст. 408 КК України, що в судовому засіданні не заперечувалось як обвинуваченим так і іншими учасниками судового розгляду.
Разом з тим, з обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України з періоду самовільного залишення служби слід виключити період часу з 06.03.2024 року по 14.03.2024 року, оскільки в цей час ОСОБА_5 згідно довідки ВМКЦ ЗР від 24.03.2026 року перебував на стаціонарному лікуванні.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, те, що він на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, негативну характеристику за місцем проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_2 , з врахуванням того, що у ній зазначено про те, що в ході бойових дій у м.Бахмут Донецької області обвинувачений поводив себе мужньо та хоробро, отримав поранення, посередню характеристику з ВЧ НОМЕР_1 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; одностайну позицію сторін про віднесення до обставин, що пом`якшує покарання щирого каяття обвинуваченого. Крім того, суд враховує факт першочергової мобілізації обвинуваченого за власною ініціативою та його бажання продовжити військову службу. 
Обставина, яка пом`якшує покарання – щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Обраний запобіжний захід залишити без змін до вступу вироку в законну силу. 
Судових витрат та речових доказів немає. 
Керуючись ст. 370, 371, 373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 408 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.407 КК України - у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.345 КК України – у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.408 КК України – у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. 
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання – 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покаранняОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, а саме з 12 лютого 2026 року. 
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній – тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1