Справа №: 398/4697/25 
провадження №: 3/398/27/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
"29" квітня 2026 р. м. Олександрія 
Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Голосеніна Тетяна Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, стосовно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом серії ЕПР1 №397186, 20 липня 2025 року о 11 год. 48 хв. у м.Олександрія, площа Покровська, 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння №69 від 20.07.2025 року. Правопорушення вчинено повторно протягом року, раніше ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП рішенням райсуду м.Одеса від 11.09.2024 року, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.
 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Тарасенко О.Є. надав суду клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 має посвідчення водія та 20.07.2025 року о 12 годині вийшов з будинку та пішов до магазину. Не дійшовши до магазину, він був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що бачили, як він керував мопедом. ОСОБА_3 зазначив працівникам поліції, що він не керував мопедом. Не зважаючи на це, працівники поліції запропонували йому проїхати до лікарні, на що ОСОБА_1 погодився. Окрім цього, на відео, яке долучено до справи відсутня відеофіксація, що ОСОБА_1 керував мопедом.
Просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення, матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень закріплених в ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, справи надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.07.2025 року, виданий КП «Центральна міська лікарня м.Олександрія», відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також, до справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП долучено диск з відеозаписами.
Переглядом відеозаписів з бодікамер встановлено, що на відео зафіксовано зовсім інші обставини, аніж зазначено в протоколі.
На зазначених відеофайлах зафіксований факт зупиненняіншого водія, який рухався на автомобілі та спілкування працівників поліції із зазначеним водієм.
Тобто,докази керування ОСОБА_1 мопедом у матеріалах справи взагалі відсутні.
За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом, і як наслідок не може нести відповідальність.
Перебування особи у стані алкогольного сп`яніння не за кермом та у транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.27 вищезазначеної Постанови керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів,що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту,коли останній почав рухатись.
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.
Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Враховуючи відсутність достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення у діях водія, суддя зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35,130 ч.1, 247, 251, 252,266,280, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Тетяна Василівна Голосеніна