БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.05.2026
Справа № 497/2310/25
Провадження № 2/497/551/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року            м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача кошти за Договором № 143756-КС-001 у розмірі 31 767.33 гривень та суму судових витрат у розмірі 2422.40 гривень.
Свої вимоги мотивує, тим, що 05.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію»(а.с.35-40).
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 05.10.2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту. 
05.10.2021 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 143756-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2845, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. 
Таким чином, 05.10.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 13000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом- Договір).
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,07857385 процентів за кожен день користування Кредитом.
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором №143756 КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 143756-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08.08.2025 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за Договором №143756-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 31 767,33 грн, що складається з
-суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 896,79 грн; 
-суми прострочених платежів по процентах - 19 820,54 грн;
-суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн;
-суми прострочених платежів за комісією - 1 050,00 грн (а.с.23-31).
З цих підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.10.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі (а.с.87-89). Стягнуто з  ОСОБА_1  … на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» … заборгованість за Договором №143756-КС-001 станом на 08.08.2025 року в розмірі 31 767,33 гривень (тридцять одна тисяча гривень сімсот шістдесят сім гривень 33 копійки), яка складається з наступного:
-10 896,79 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 
-19 820,54 гривень - сума прострочених платежів по процентах; 
-1 050,00 гривень - суми прострочених платежів за комісією;
та 
- 2422.40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.  

Ухвалою суду від 01.12.2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 07.10.2025 року. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 19.01.2026 року об 11:00 годині (а.с.99-101), про що повідомлено сторін по справі (а.с.102-103).
11.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 -адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву (а.с.104-111).
Заперечуючи позовні вимоги, представник стверджує, що, позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» відповідач не підтримує, оскільки твердження позивача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, разом із тим, із сумою заборгованості у розмірі 31 767, 33 грн. не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про  виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості.
У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.
До позовної заяви позивач додає розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність» та пункту 5, 6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, а отже не є належним доказом, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором.
Зазначений розрахунок заборгованості не може бути покладений в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст.77 ЦПК України.
Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
По позовної заяви не додано розрахунок заборгованості, який в свою чергу може бути доказом меншої заборгованості, ніж на стягненні якої наполягає позивач. Тому, на думку представника, наявна сума заборгованості за тілом кредиту менша, ніж кредит, який отримала ОСОБА_1 при укладені договору. Даний факт може вказувати на те, що відповідачем здійснювались часткові оплати на погашення заборгованості перед Позивачем, але підтверджуючих документів Позивач не надав.
Щодо заборгованості по прострочених платежах по процентах в розмірі 19 820, 54 грн. представник відповідача стверджує, що Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 19 820, 54 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов?язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, то з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві. Велика Панаша Верховного суду дійшла висновку, то, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов?язання.
Тому з огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що сума заборгованості по відсотках у розмірі 19 820, 54 гривень, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченими процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Очевидно, що визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Представник вважає, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, якими визначено вартість кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Окрім цього, представник відповідача вказує на те, що позивачем в умовах кредитного Договору №143756-КС-001 заявлено вимогу про стягнення комісії за кредитом, втім дана вимога не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Умовами кредитного договору визначено сплату комісії, пов`язану з паданням кредиту.
Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Умовами кредитного договору визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
З цих підстав, представник відповідача вважає, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження у справі - закрити.

16 грудня 2025 року представник позивача надіслав додаткові пояснення у справі (а.с.112-158), в яких звертає увагу суду, що у Відзиві на позовну заяву сторона Відповідача не заперечує наступних юридичних фактів:
-укладення Кредитного договору та Додаткової угоди з Позивачем;
-отримання кредитних коштів за Кредитним договором та Додатковою угодою;
-здійснення платежів за Кредитним договором.
Тобто, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ст.82 ЦПК України).
05.10.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. 
Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена Додаткова угода до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «G-5001». 
Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Ці візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. Щодо дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Відповідача з укладення кредитного договору. 
Підсумовуючи вищевикладене: Під час укладення Кредитного договору та Додаткової угоди сторони погодились укласти Кредитний договір та Додаткову угоду з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору та Додаткової угоди). Кредитний договір укладений між Позивачем та Відповідачем НЕ є договором приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
05.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та Демировою Цветаною Костянтинівною укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 143756-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000.00 грн. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Додатковою угодою виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 
Щодо перерахування Відповідачу кредитних коштів за Додатковою угодою в розмірі 7 000,00 грн. позивач повідомляє, що до Позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «ТАС Рау», та яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги на підставі Договору №83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020. 
Позивач звертає увагу на те, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. ТОВ «Бізнес Позика» зазвичай не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. 
На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники зазвичай надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). 
ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківської картки Відповідача (та відкритого для її обслуговування рахунку) крім того, що на вказану Позичальником під час укладення Кредитного договору банківську картку (відкритий для її обслуговування рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів за Кредитним договором. 
У зв`язку з вищенаведеним, Позичальника, оскільки Позивач не може надати виписку по рахунку ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. 
Таку виписку може надати або сам Позичальник або банк на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. ТОВ «Бізнес Позика» де-юре не має права звертатися до банку із запитом щодо розкриття банківської таємниці щодо клієнта банку, оскільки відповідно до ст. 60 та ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така інформація є банківською таємницею, яка розкривається саме за рішенням суду. 
У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Бізнес Позика» у позовній заяві звернулося до суду з Клопотанням про витребування у банку інформації (доказів), які становлять банківську таємницю , додаткового виключно з метою підтвердження або спростування факту виконання Позивачем свого обов`язку за Кредитним договором щодо перерахування за наданими Позичальником під час укладення Кредитного договору реквізитами кредитних коштів у розмірі, який передбачений Кредитним договором.
Крім того, Позивач не може надати суду виписку по рахунку Позичальника, у якій була б зазначена заборгованість Відповідача за Кредитним договором, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки. 
Виписки по рахункам Позичальників із зазначенням у них заборгованості Позичальників за Кредитними договорами можуть надавати виключно Банки, які відкривають своїм Позичальникам банківські рахунки, та зараховують (видають) на такі рахунки кредитні кошти (кредити). 
Перерахування кредитних коштів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію», а вищевказаний доказ (докази) перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів за Кредитним договором.
На виконання вимог ухвали суду від 10.09.2025 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав відповідь, у якій підтвердив факт випуску банківської картки на ім`я Відповідача та відкриття під неї відповідного банківського рахунку. Також банк надав виписку по вищезазначеній банківській картці (відкритому для її обслуговування рахунку), з якої вбачається, що Відповідач справді отримав на свою банківську картку кредитні кошти у розмірі, який передбачений Кредитним договором, а саме 6 000,00 грн одним платежем 05.10.2021 (у день укладення Кредитного договору), та 7 000,00 грн одним платежем 05.11.2021 (у день укладення Додаткової угоди) що узгоджується з доданими до позовної заяви доказами перерахування кредитних коштів. 
Щодо стягнення процентів за Кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру: Відповідно до п.1 Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА». 
Згідно з п.1 Кредитного договору сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,07857385 процентів за кожен день користування Кредитом. 
Відповідно до п. 2 Кредитного договору сторони визначили, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. 
Відповідно до п.3 Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись (зі змінами відповідно до умов Додаткової угоди). 
Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.
Згідно з п. 7 Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. 
Також представник позивача звернув увагу суду на наступні обставини справи: 
1)Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення Позичальника з умовами Кредитного договору та Правилами; 
2)Позичальник добровільно погодився з умовами Кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Якби Позичальника не влаштовували умови Кредитного договору, він міг його просто не укладати;
3)Протягом строку дії Кредитного договору та/або після його закінчення Позичальник не звернувся із заявою про розірвання Кредитного договору та/або визнання Кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. 
Тобто, всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені НЕ у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Представник позивача вказував на те, що Позивач за Кредитним договором : 
1)Не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦК України (у вигляді пені чи штрафів); 
2)Не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); 
3)Не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (як вбачається розрахунку заборгованості, розмір заборгованості Позичальника після останнього дня строку дії кредитного договору не змінювався, тобто жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися. 
Оскільки розрахунок заборгованості у ТОВ «Бізнес Позика» формується автоматично у відповідній програмі, ця програма «протягнула» дати після закінчення строку дії Кредитного договору до дати створення цього розрахунку заборгованості). 
Не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) та проценти, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (частина друга статті 625 ЦК України). 
ТОВ «Бізнес Позика» просить суд стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору.
У п. 3 Кредитного договору був встановлений орієнтовний графік платежів, відповідно до якого Позичальник повинен був здійснювати платежі у відповідному розмірі та у відповідні дати (зі змінами відповідно до умов Додаткової угоди). 
Якби Позичальник здійснював платежі у відповідності до встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було б сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. 
Однак порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до подорожчання загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. 
Якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, ніж передбачено графіком, це закономірно призводить до нарахування процентів у більшому розмірі, тому що як вже було зазначено вище, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. 
Для спростування позовних вимог Позивача, сторона Відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у п. 3 Кредитного договору графіку платежів (зі змінами відповідно до умов Додаткової угоди), однак сторона Відповідача таких доказів суду не надала. 
Згідно з ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Представник звертає увагу суду, що встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору (який встановлений статтею 627 ЦК України). Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами. 

Щодо правомірності встановлення небанківською установою ТОВ «Бізнес Позика» комісії за надання кредиту у Кредитному договорі та правомірності стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту.
Відповідно до п. 1 Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». 
Відповідно до п. 1 Кредитного договору комісія за надання кредиту становить 900,00 грн. 
Також, 05.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та Демирова Цветана Костянтинівна укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 143756-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000.00 грн. 
Відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору комісія за зміну умов договору (надання додаткових кредитних коштів) становить 1 050,00 грн. 
Відповідно до п. 3 Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись (зі змінами відповідно до умов Додаткової угоди). 
Встановлений вищезазначеним пунктом Кредитного договору графік платежів чітко передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. 
Також обов`язок Відповідача щодо сплати зокрема комісії за надання кредиту передбачений у Паспорті споживчого кредиту до Кредитного договору, де також викладений графік платежів за Кредитним договором, який чітко передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. 
Згідно з п. 7 Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. 
Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися зокрема на погашення його заборгованості за комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. 
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, зокрема заборгованості за комісією за надання кредиту. 
Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». 
Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. 
Щодо розрахунку заборгованості за Кредитним договором: До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором. 
На початку розрахунку заборгованості зазначено ПІБ позичальника, номер кредитного договору, дата надання кредиту, сума наданого кредиту, відсоткова ставка за користування кредитом, валюта кредиту, дата розрахунку заборгованості. 
У середній частині розрахунку заборгованості викладені таблиці із зазначенням наступної інформації: 
Перша колонка - відповідний період (календарний день); 
Друга колонка (горизонтальна) - розмір заборгованості за кредитним договором (із зазначенням окремо інформації щодо заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром заборгованості за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості); 
Третя колонка (горизонтальна) - розмір надходжень (платежів) за кредитним договором, які здійснював Відповідач (із зазначенням окремо інформації щодо надходжень (платежів) за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром надходжень (платежів) за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості); 
Четверта колонка (горизонтальна) - залишок заборгованості за кредитним договором (із зазначенням окремо інформації щодо залишку заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром залишку заборгованості за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості). 
У кінці розрахунку заборгованості зазначена поточна заборгованість клієнта, загальна заборгованість за кредитним договором станом на дату складання розрахунку заборгованості, в тому числі із зазначенням окремо заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за комісією. 
Вищезазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. 
Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. 
Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. 
Сторона Відповідача у Відзиві на позовну заяву жодним чином не пояснила, чому на її думку доданий Позивачем до позовної заяви Розрахунок заборгованості за Кредитним договором є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. 
Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. 
Верховний суд у Постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75498350) дійшов висновку, що доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. 
На підставі викладеного, представник позивача просить: -прийняти ці додаткові пояснення; -поновити позивачу строк для подання доказів у справі та долучити ці Додаткові пояснення разом з усіма додатками до матеріалів справи; -врахувати під час розгляду та вирішення справи ці Додаткові пояснення разом з усіма додатками; - розгляд справи проводити за відсутності представника позивача; - позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

25 грудня 2026 року представником позивача надіслано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення (а.с.159-179), згідно яких Сторона Позивача вважає за необхідне додатково надати суду Відповідь АТ «ТАСКОМБАНК», у якій банк підтверджує факт перерахування ним кредитних коштів за Кредитним договором та Додатковою угодою через його платіжну систему «ТАС Рау» (файли Відповідей без електронного цифрового підпису, файли з електронним цифровим підписом та протоколи перевірки кваліфікованих електронних підписів додаються). 
Детальні пояснення щодо перерахування АТ «ТАСКОМБАНК» кредитних коштів за Кредитним договором укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та Позичальником через його платіжну систему «ТАС Рау» вже були надані стороною Позивача у попередніх Додаткових пояснення по справі. 
Представник позивача вдруге звертає увагу, що відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало Позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. 
Відповідно до п. 7 Кредитного договору Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір. 
Згідно з п. 13 Кредитного договору інші умови цього правочину регулюються Правилами. Усі неврегульовані Договором та Правилами правовідносини Сторін регулюються законодавством України. Відповідно до п. 1.4.8. Правил заявник - фізична особа, що звертається до Кредитодавця з наміром отримання фінансової послуги. 
Правил заявка - звернення Заявника до Кредитодавця, щодо наміру отримати кредит, та містить відомості та/або документи про Заявника та іншу інформацію визначену Кредитодавцем. 
Відповідно до п. 2.1.1. Правил заявник перед заповненням Заявки та до укладання Договору має самостійно ознайомитись з інформацією в тому числі про наявні та можливі схеми кредитування у Кредитодавця, що розміщені на Сайті за посиланням: bizpozyka.com, tpozyka.com, getfin.com.ua. 
Відповідно до п. 2.2. Правил до укладення договору Заявник ознайомлюється та порівнює різні пропозиції Кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. 
Згідно з п. 2.12.1. Правил заявка подається Заявником через Філію Кредитодавця, ІТС або заповнюється по телефону. Згідно з п. 2.14. Правил при подані Заявки Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, що необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про можливість надання Кредиту. У разі використання електронної автентифікації Заявника за допомогою його даних в банку, де він обслуговується (BANKID), Заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність, достовірність. 
Відповідно до п. 4.4.4. Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний(картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу . Номер банківської картки для перерахування кредитних коштів за Кредитним договором був вказаний Позичальником під час укладення Кредитного договору в його особистому кабінеті на веб-сайті Кредитодавця. 
На підтвердження вищезазначеного, представник позивача вказує на те, що до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті Кредитодавця "Анкета клієнта", відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки НОМЕР_2 для перерахування на цю картку кредитних коштів за Кредитним договором. 
Щодо перерахування Відповідачу кредитних коштів за Кредитним договором в розмірі 6 000,00 грн, повідомляють, що до Позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «ТАС Рау», та яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги на підставі Договору №83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020. 
Відповідно до п. 2.1. вищезазначеного Договору банк надає Партнеру послуги щодо зарахування наданих Партнером Одержувачам позик, в тому числі на умовах фінансового кредиту, на рахунки Одержувачів з використанням реквізитів ПК Одержувача, та забезпечує обробку і передачу в МПС даних для належного здійснення зарахування коштів за реквізитами ПК Одержувача, а Партнер зобов`язується сплатити Банку комісійну винагороду на умовах визначених цим Договором. 
Також, 05.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 143756-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000.00 грн. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Додатковою угодою виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 
Щодо перерахування Відповідачу кредитних коштів за Додатковою угодою в розмірі 7 000,00 грн, повідомляємо, що до Позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «ТАС Рау», та яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги на підставі Договору №83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020. 
Представник позивача просив прийняти додаткові пояснення та розгляд справи здійснити у відсутність представника.

25.12.2026 року поштовим листом суд отримав додаткові пояснення представника відповідача (а.с.174-179), який стверджує, що до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості.
Щодо посилання позивача на те, шо відповідач самостійно має надати виписку по картковому рахунку, то тут слід зазначити наступне.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд враховує те, що вони с професійними учасниками ринку падання фінансових послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які с традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом па користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
Щодо врахування висновків апеляційних судів, на які посилається позивач, представник відповідача зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 263 Ц1ІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг.
У разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов`язків сторони за договором за участю споживача платіжних послуг такі права та обов`язки тлумачяться на користь такого споживача.
По твердженню представника відповідача, доданий розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості, не є борговим документом та належним доказом, що доводить отримання кредиту. Таким документом відповідно до ч. 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 25 вересня 2018 року, може бути банківський документ з підписом відповідача, якого не надано. Розрахунок заборгованості не є доказом наявності чи відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позову з зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру, має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції. Крім того, з наданого розрахунку не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум, ніяких роз`яснені, та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить.
Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Крім того, наданий розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо.
З цих підстав представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості не можна покласти в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України.
За викладених доводів, представник відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження у справі - закрити.

26 грудня 2026 року представник позивача вкотре надіслав додаткові пояснення (а.с.180-193) звернув увагу, що станом на ранок 26.12.2026 сторона Позивача не отримувала від сторони Відповідача Відзив на позовну заяву.
Додатково представник зазначає, щодо витребуваної у банку інформації (доказів), що становить банківську таємницю: ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. ТОВ «Бізнес Позика» зазвичай не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. 
На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники зазвичай надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). 
ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківської картки Відповідача (та відкритого для її обслуговування рахунку) крім того, що на вказану Позичальником під час укладення Кредитного договору банківську картку (відкритий для її обслуговування рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів за Кредитним договором. У зв`язку з вищенаведеним, Позичальника, оскільки Позивач не міг надати виписку по рахунку ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. 
Таку виписку міг надати або сам Позичальник або банк на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. ТОВ «Бізнес Позика» де-юре не мала право звертатися до банку із запитом щодо розкриття банківської таємниці щодо клієнта банку, оскільки відповідно до ст. 60 та ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така інформація є банківською таємницею, яка розкривається саме за рішенням суду. 
Ухвалою від 10.09.2025 суд задовольнив вищезазначене клопотання сторони Позивача та витребував у банку інформацію, що становить банківську таємницю. 
На виконання вимог ухвали суду від 10.09.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь, у якій підтвердив факт випуску банківської картки на ім`я Відповідача та відкриття під неї відповідного банківського рахунку. 
Також банк надав виписку по вищезазначеній банківській картці (відкритому для її обслуговування рахунку), з якої вбачається, що Відповідач справді отримав на свою банківську картку кредитні кошти у розмірі, який передбачений Кредитним договором, а саме 6 000,00 грн одним платежем 05.10.2021 (у день укладення Кредитного договору), та 7 000,00 грн одним платежем 05.11.2021 (у день укладення Додаткової угоди) що узгоджується з доданими до позовної заяви доказами перерахування кредитних коштів. Відповідного до вищевикладеного, Кредитодавець свій обов`язок за Кредитним договором виконав. 
Втім, сторона Відповідача у Відзиві на позовну заяву та у своїх Додаткових поясненнях жодним чином не прокоментувала надану банком відповідь на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. 
ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківської картки Відповідача (та відкритого для її обслуговування рахунку) крім того, що на вказану Позичальником під час укладення Кредитного договору банківську картку (відкритий для її обслуговування рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів за Кредитним договором. 
Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. 
Сторона Відповідача у Відзиві на позовну заяву та своїх Додаткових поясненнях жодним чином не пояснила, чому на її думку доданий Позивачем до позовної заяви Розрахунок заборгованості за Кредитним договором є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача ще раз звернув увагу, що доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором, не був спростований відповідачем.
Сторона позивача просила врахувати вказані додаткові пояснення.

В судове засідання 19.01.2026 року:
- представник позивача не прибув, в позовній заяві та в усіх послідуючих додаткових поясненнях зазначив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.9 зворотна сторінка, а.с.138 зворотна сторінка, 167, 189);
- відповідач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації (а.с.77): АДРЕСА_1 (а.с.79). До суду повернулось поштове повідомлення з відміткою про отримання листа (а.с.81)
- представник відповідача Драганов Д.М. (а.с.211-212) підтримав доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву та в додаткових поясненнях. Стверджував, що відповідач не визнає позовні вимоги, з тих підстав, що:
-відсутні первинні документи про отримання грошових коштів відповідачем;
-позивач є зацікавленою особою та надає лист про розрахунок заборгованості;
-договір кредиту був укладений на суму 15 000 гривень, однак сума відсотків перевищує суму кредитування, а тому умови кредитування є несправедливими;
-при укладенні договору банк мав би повідомити споживача про суттєві умови кредитування, а саме про відсотки: 1% в день;
- щодо комісії, то вона нарахована не законно та стягненню не підлягає відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Вся інформація про умови кредитування має надаватися споживачу безкоштовно і в повному обсязі;
-відповідач є слабкою стороною договору в договірних правовідносинах.
При цьому, представник не зміг надати пояснення щодо особи відповідача, її фінансового номеру телефону, електронної пошти тощо, тобто відповіді на питання суду не надав.

Судом було проголошено перерву в судовому розгляді до 15:30 години 17.02.2026 року та зобов`язано представника відповідача повідомити відповідача ОСОБА_1 про її обов`язкову участь в судовому розгляді для надання особистих пояснень з приводу укладеного договору (а.с.214), про що повідомлено сторін по справі (а.с.215-217).

В судове засідання 17.02.2026 року: 
- представник позивача не прибув, в позовній заяві та в усіх послідуючих додаткових поясненнях зазначив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.9 зворотна сторінка, а.с.138 зворотна сторінка, 167, 189);
- відповідач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації (а.с.77): АДРЕСА_1 (а.с.215), а також на наявну у справі електронну пошту відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.216 зворотна сторінка);
-представник відповідача Драганов Д.М. (а.с.211-212) не прибув, причину неявки не повідомив.
В зв`язку з неявкою відповідача та її представника в судове засідання, протокольною ухвалою суду продовжено перерву до 10:00 години 26.03.2026 року. Визнано ВДРУГЕ обов`язковою участь відповідача по справі ОСОБА_1 в судовому розгляді (а.с.219), про що повідомлено сторін по справі (а.с.220-221).

В судове засідання 26.03.2026 року: 
- представник позивача не прибув, в позовній заяві та в усіх послідуючих додаткових поясненнях зазначив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.9 зворотна сторінка, а.с.138 зворотна сторінка, 167, 189);
- відповідач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації (а.с.77): АДРЕСА_1 (а.с.215), а також на наявну у справі електронну пошту відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.221 зворотна сторінка);
-представник відповідача Драганов Д.М. (а.с.211-212) не прибув, подав заяву про розірвання договору на правничу допомогу з клієнтом ОСОБА_2 (а.с.222-224).
В зв`язку з неявкою відповідача та її представника в судове засідання, протокольною ухвалою суду продовжено перерву до 11:00 години 05.05.2026 року. В черговий раз визнано обов`язковою участь відповідача по справі ОСОБА_1 в судовому розгляді (а.с.225), про що повідомлено сторін по справі (а.с.226-227).

В судове засідання 05.05.2026 року: 
- представник позивача не прибув, в позовній заяві та в усіх послідуючих додаткових поясненнях зазначив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.9 зворотна сторінка, а.с.138 зворотна сторінка, 167, 189);
- відповідач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації (а.с.77): АДРЕСА_1 (а.с.226), а також на наявну у справі електронну пошту відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.227 зворотна сторінка). До суду повернулось рекомендоване поштове повідомлення про отримання відповідачем рекомендованого листа суду (а.с.228);
- представник відповідача не прибув, жодних заяв та клопотань не надсилав.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 05.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.35-40), а саме:
ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту (а.с.51). 
У вказаній заявці ОСОБА_1 зазначила всі свої анкетні дані, адресу проживання, РНОКПП НОМЕР_3 , документ, що посвідчує особу: ID картка номер НОМЕР_4 видана 5129; номер телефону НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; номер банківської картки для перерахунку коштів: НОМЕР_2 ; розмір бажаного кредиту: 6000.00 гривень; дата отримання кредиту 05.10.2021 року.
Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника 05.10.2021 року було розміщено Оферту, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.37-38). 
Після отримання Оферти заявнику надіслано Одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил). 
Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю. 
ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 143756-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-2845, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення (а.с.349-40). 
Зі своєї сторони 05.10.2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2845, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті).
Таким чином, 05.10.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір №143756-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.35-36, 33-34).
Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена Додаткова угода до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «G-5001» (а.с.43-44, 41-42, 45-46, 47-48). 
Позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №143756-КС-001 від 05.10.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com (а.с.49).
Позивачем також надано аналогічну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронної Додаткової угоди 1 до договору про надання кредиту №143756-КС-001 від 05.10.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com (а.с.50).
Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Верховний суд у своїй Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94102130) дійшов висновку, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінеті пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92120372 ). 
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом- Договір).
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,07857385 процентів за кожен день користування Кредитом. 
Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. 
Також, 05.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 143756-КС-001 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000.00 грн., термін дії договору до 22.04.2022 року.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) , що підтверджується довідкою про перерахування коштів (а.с.52-53).
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором №143756 КС-001 належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 143756-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. 
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 143756-КС-001 позичальник ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 143756-КС-001 на загальну суму 4 926,09 гривень (а.с.23-31). 
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 
З листа АТ КБ «Приват банк» від 10.09.2025 наданого суду вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_2 та надано виписку по рахунку за період 05.10.2021-22.04.2022 (а.с.82-83).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08.08.2025 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за Договором №143756-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 31 767,33 грн, що складається з
-суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 896,79 грн; 
-суми прострочених платежів по процентах - 19 820,54 грн;
-суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн;
-суми прострочених платежів за комісією - 1 050,00 грн (а.с.23-31).
Зазначене також підтверджується довідкою ТОВ «Бізнес Позика» про стан заборгованості ОСОБА_1 (а.с.32).
Таким чином, позивач ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти на умовах передбачених договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість, що по розрахункам відповідача становить 31 767,33 гривень.
До позовної заяви позивачем окрім іншого додано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Бізнес Позика», видане 25.05.2020 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.57); виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.72); розпорядження №1593 від 11.05.2017 «Про видачу ТОВ «Бізнес Позика» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» (а.с.58).
Підстав для невідповідності умов укладеного сторонами кредитного договору вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не встановлено.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано в ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідач ОСОБА_1 будучи вільною в укладенні договору позики, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином прийнявши умови сплати процентів за користування кредитними коштами.
Підстав для невідповідності умов укладеного сторонами кредитного договору вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не встановлено.
Отже, на спростовування доводів позивача, а ні відповідачем, а ні її представниками доказів - не надано. 
Верховний Суд в Постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 також підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

При цьому суд розцінює критично заперечення представника відповідача.
Доводи представника відповідача в частині відсутності первинних документів про отримання грошових коштів відповідачем спростовуються дослідженими судом доказами, а саме: - анкетою відповідача, заповненою в інформаційно-телекомунікаційній системі, в якій відповідач зазначила номер банківської картки НОМЕР_2 для зарахування суми кредиту; - квитанція про перерахунок коштів в сумі 13000.00 гривень (а.с.52-53); -письмовим повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім?я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_5 ) (а.с.82); - випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період 05.10.2021 - 22.04.2022 (а.с.83).

Відповідач та її представники не погоджуються з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором №143756-КС-001, втім свого контр розрахунку не наводять та до відзиву не надали.

Представники відповідача стверджують, що договір кредиту був укладений на суму 15 000 гривень, однак сума відсотків перевищує суму кредитування, а тому умови кредитування є несправедливими. Вважають, що при укладенні договору банк мав би повідомити споживача про суттєві умови кредитування, а саме про відсотки: 1% в день. Вважають, що відповідач є слабкою стороною договору в договірних правовідносинах.
Суд розцінює вказані доводи сторони критично, та вважає їх безпідставними. Так відповідач мала змогу детально у повному обсязі ознайомитися з пропозицією банку по умовам кредитного договору, та мала змогу їх не приймати і не укладати такий договір. До укладення договору на умовах, запропонованих банком, ніхто відповідача не примушував. Разом з цим відповідача повністю влаштували умови кредитування, відсотки за користування кредитом, строки його повернення, в зв`язку з чим остання підписала кредитний договір та отримала суму кредиту в розмірі 13000.00 гривень.
А тому стверджувати про несправедливі умови кредитування, є доволі не доречним. 

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за договором про №143756-КС-001 про надання кредиту від 05.10.2021 року у розмірі 30 717.33 гривень, з них: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 10896.79 гривень, сума прострочених платежів за процентами - 19 820.54 гривень.

Щодо стягнення комісії в розмірі 1050.00 гривень, то слушними є доводи представників відповідача щодо комісії, яка нарахована не законно та стягненню не підлягає відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, комісія за надання кредиту складає 950,00 грн.
Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів».
Положення Закону України «Про захист прав споживачів» від 19.05.1991 року з наступними змінами, у взаємозв`язку із положеннями ст. 42 ч.4 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником /споживачем/ за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (далі - Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язанні в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.
Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу.
Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.
За таких обставин, п. 1.5.1. кредитного договору в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту в силу ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними.
Зважаючи на викладене, суд відмовляє в позові, в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1050.00 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»).
Загальна сума заявлених вимог складала 31 767.33 гривень, судовий збір сплачений в сумі 2422.40 гривень (а.с.22). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 30717.33 гривень (заборгованість за кредитом та процентами).
Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги постанову ВС від 27.08.2020 року у справі №188/1815/17.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 2342.33 гривень виходячи з наступного: розмір заявлених вимог - 31 767.33 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 30 717.33 гривень, розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 2422.40 гривень (2422.40 гривень х 30717.33 гривень : 31767.33 гривень).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2342.33 гривень судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»: код ЄДРПОУ 41084239, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411,
заборгованість за Договором №143756-КС-001 від 05.10.2021 станом на 08.08.2025 року в розмірі 30 717.33 гривень (тридцять тисяч сімсот сімнадцять гривень 33 копійки), яка складається з наступного:
-10 896,79 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 
-19 820,54 гривень - сума прострочених платежів по процентах; 
та 
- 2 342.33 гривень (дві тисячі триста сорок дві гривні 33 копійки) судового збору.  

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА»: ел. пошта office@bizpozyka.com, тел. +38(096)-321-83-09, 01133, місто Київ, б-р. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411 

Представник позивача Мишевська Наталя Миколаївна: адреса 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , тел. НОМЕР_6 

Відповідач  ОСОБА_3 :  АДРЕСА_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_1 

Представник відповідача 

Суддя      С.В.Кодінцева