Справа № 489/10508/25 
Номер провадження 2/489/823/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

09 червня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості
встановив
Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25225,47 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2018 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії - 200000 грн., процентна ставка - 26% річних, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 23.02.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 25225,47 грн. 
22.02.2021 між АТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК ФОРТ" укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ " ФК ФОРТ". В подальшому 23.02.2021 між ТОВ " ФК ФОРТ" та позивачем укладено Договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до позивача.
Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 23.02.2021 обліковується заборгованість у розмірі 25225,47 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Також вказав, що відсутні докази, що відповідач отримав кредитну картку, він не розписувався за отримання такої, немає фото-відео фіксації, що відповідач отримував кредитну картку, по якій нараховувалася заборгованість. Акцепт пропозиції на укладення угоди обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії підписаний лише банком. 
16.03.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки він був зупинений у зв`язку з карантином 12.03.2020. 
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
30.01.2018 відповідачем підписано власноручним підписом Анкету-заяву та Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Окрім того, 30.01.2018 ОСОБА_1 підписав власноручним підписом Паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого максимальна сума кредиту - 200000 грн., строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації; процентна ставка - 26% річних, фіксована; реальна річна процентна ставка по програмі "Моментальна розстрочка на карту" 0,01%.
22.02.2021 між АТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК ФОРТ" укладено договір факторингу №1, за умовами якого права вимоги до позичальників перейшло до ТОВ " ФК ФОРТ", в тому числі і до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.
23.02.2021 між ТОВ " ФК ФОРТ" та позивачем укладено Договір факторингу №01-23-02/21, за умовами якого права вимоги до позичальників перейшло до ТОВ " ФК ФОРТ", в тому числі і до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.
Представником позивача надано суду виписку по рахунку на ім`я відповідача за період з 30.01.2018 по 22.02.2021.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021 аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ст. ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц.
Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.02.2021 складає 25225,47 грн. 
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до АТ «Альфа-Банк» або до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», ТОВ «ФК ФОРТ» про зміну умов кредитування, зміну порядку нарахування відсотків. Відповідачем не надано до суду доказів того, що внаслідок укладення кредитного договору від 30.01.2018 були порушені права чи інтереси ОСОБА_1 .
Відповідач у відзиві вказує, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач отримував кредитну картку, а Акцепт пропозиції на укладення угоди підписано лише банком.
Враховуючи такі заперечення відповідача, суд зазначає, що матеріали справи містять виписку з рахунку ОСОБА_1 за період з 30.01.2018 по 22.02.2021, з якої слідує, що протягом вказаного часу відповідач активно користувався кредитним коштами, періодично поповнював картковий рахунок НОМЕР_1 . Разом з тим, вбачається, що відповідач свідомо приймав збільшення розміру кредитного ліміту здійснюючи фінансові операції з використовування наданим збільшеним кредитним лімітом на власний розсуд, частково погашаючи заборгованість на рахунку.
Окрім того, з листа ПП "Дикий сад" від 13.05.2026 вбачається, що 22.12.2019 о 14:58:23 надійшов платіж по банківській карті на суму 100 грн. з наступними реквізитами надіслані платіжним шлюз, за якими можливо ідентифікувати платіж: ApprovalCode: 817236, ProxyPan: НОМЕР_2 . Платіж надійшов на рахунок абонента з логіном "серgiii", який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Вказане підтверджує користування карткою НОМЕР_2 саме ОСОБА_1 .
Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав про що свідчить банківська Виписка по особовому рахунку відповідача.
Виписка по картковому рахунку відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.
В свою чергу, відповідач, вказуючи на відсутність доказів тримання ним кредитної картки, не скорився своїм процесуальним правом, не заявив жодного клопотання про належність йому останньої чи вибуття такої з його володіння, наприклад внаслідок певних неправомірних дій інших осіб. 
Суд критично відноситься до твердження про те, що відповідачем не підписувався акцепт пропозиції на укладення угоди, оскільки матеріали справи містять Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Альфа-Банк", яка засвідчена підписами і Пятанчука С.Ю. і представника банку.
Відповідач та його представник також не оспорювали розрахунок заборгованості.
Також, представник відповідача просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог позивача.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частина 1 статті 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила
Згідно частини 3 статті 267 ЦК України заява про застосування строків давності може бути подана лише до винесення судом рішення.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).
Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Для правильного обчислення різних видів строків важливе значення має визначення початку їх перебігу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується. Положення статті 253 ЦК України поширюються й на інші випадки встановлення початку перебігу строків (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).
Тому початок перебігу строку за вказаних обставин починається з наступного дня після відповідної календарної дати.
Між тим, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року.
Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені статтею 257 ЦК України, на час дії карантину продовжуються автоматично.
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, та було скасовано з 01 липня 2023 року.
Окрім того, відповідно до пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні запроваджено воєнний стан, який на даний час триває.
Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон №4434).
Закон №4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану.
Закон №4434 набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був надрукований в офіційному виданні «Голос України» від 03.06.2025 №108. Тому, він набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.
Враховуючи, що кредитну угоду між сторонами укладено 30.01.2018 зі строком кредитування 12 місяців ( з можливістю пролонгації). позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача кредитної заборгованості.
У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, враховуючи, що Оферта на укладання Угоди про надання кредиту від 30.01.2018, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем, суд вважає, що відповідач обізнаний про порядок та розмір нарахування йому відсотків та їх розмір, а відтак вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуга адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019).
Позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00грн. (договір про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, Акт №4 приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція від 10.06.2025). 
Суд враховує висновок Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22 про те, що суд немає права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Враховуючи, що представник відповідача не просив зменшити витрати на правову допомогу та вказав підстав для такого зменшення, суд не має підстав зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд 
вирішив
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором від 30.01.2018, яка станом на 22.02.2021 складає 25225,47 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять п`ять гривень сорок сім копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 грн. 00 коп. (дев`ять тисяч двісті гривень 00 копійок)
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", код ЄДРПОУ 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.06.2026.

Суддя В. В. Кокорєв