Справа №295/9972/25
Категорія 9
2/295/1226/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі: 
Головуючої судді Біднини О.В., 
за участю секретаря судового засідання Мотінової А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на добудови внаслідок реконструкції власної 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: приміщення поверху І літ. «А»: 4-1 тамбур загальною площею 6,5 кв.м., 4-2 прихожа загальною площею 19,8 кв. м., 4-3 кімната загальною площею 19,1 кв.м., 4-4 санвузол загальною площею 5,1 кв.м., 4-5 санвузол загальною площею 5,3 кв.м., 4-6 коридор загальною площею 5,3 кв.м., 4-7 кухня загальною площею 18,1 кв.м., 4-8 кімната загальною площею 25,3 кв.м.; приміщення мансарди Мнс літ. «А»: 4-9 хол загальною площею 14,3 кв. м., 4-10 кімната загальною площею 24,9 кв.м., 4-11 кімната загальною площею 20,3 кв.м.; гараж літ. «Г» загальною площею 40,3 кв.м. В обґрунтування вимог вказано, що позивач є власником 34/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 19.05.2005 року №11182. За даним будинковолодінням було закріплено земельну ділянку площею 0,1850 га з кадастровим номером 1810136300:07:030:0034 з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У період з 2012 по 2013 позивачем здійснено реконструкцію належної їй частини будинковолодіння шляхом добудов літ. А та будівництва гаражу літ. Г. В подальшому з метою введення в експлуатацію зроблених добудов позивачем було подано до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, однак 12 серпня 2024 року було отримано відмову у реєстрації декларації, оскільки відсутня згода всіх співвласників житлового будинку/земельної ділянки на узаконення самовільно проведеної реконструкції власної частини житлового будинку літ «А» та нового будівництва гаражу літ. «Г», що унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Таким чином, у встановленому законом порядку прийняти в експлуатацію та зареєструвати право власності на добудови не вбачається можливим, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом щодо визнання права власності на здійснені поліпшення (добудови).
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача – адвокат Ващук Ю.С. направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, не заперечують щодо позовних вимог. 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником 34/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 19.05.2005 року №11182, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. (а.с. 10-11). 
З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 (34/100 частини), ОСОБА_2 (35/100 частини), ОСОБА_3 (11/100 частини), ОСОБА_4 (20/100 частини) (а.с. 8-9). 
Згідно договору оренди землі №315 від 27 травня 2024 року, укладеного між Житомирською міською радою та ОСОБА_1 вбачається, що 0,0289 га із загальної площі 0,1850 га земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:07:030:0034 перебуває у користуванні ОСОБА_1 (а.с. 19).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 29.05.2024 року, власником 340/1850 частини земельної ділянки кадастровий номер №1810136300:07:030:0034, загальною площею 0,185 га, є позивач ОСОБА_1 (а.с. 22).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2021 у справі №295/4507/21 встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1850 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками будинку АДРЕСА_1 – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у відповідності до варіанту № 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначеного висновком експерта № 134/11-2019 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28.11.2019 р. (а.с. 24-26).
25.07.2024 року за результатами технічного обстеження об`єкта «реконструкція власної частини житлового будинку літ. «А», нове будівництво гаражу літ. «Г» АДРЕСА_1 » було встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації та виготовлено технічний паспорт (а.с. на звороті 14-18).
Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва була проведена перевірка реконструкції власної частини житлового будинку літ «А» та нового будівництва гаражу літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено у Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а саме в частині причин відмови у видачі, враховуючи вимоги, встановлені Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 03.07.2018 № 158, та за результатами розгляду поданих документів, було повідомлено про їх повернення на доопрацювання в зв`язку з тим, що відсутні згоди співвласників житлового будинку/земельної ділянки на узаконення самовільно проведеної реконструкції власної частини житлового будинку літ. «А» та нового будівництва гаражу літ. «Г», що унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 30-37).
Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за земельно-технічної експертизи №1960/12-2024 від 06.12.2024, квартира АДРЕСА_2 , що зазначена в технічному паспорті від 25.07.2024 (яка утворена в результаті реконструкції раніше існуючої квартири АДРЕСА_2 , що зазначена в технічному паспорті від 13.05.1996) та гараж (літ. «Г»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , мають технічний стан та фізичний знос, що забезпечує їх надійну та безпечну експлуатацію за призначенням (а.с. 41-82).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1,2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 5 ст. 357 ЦК України поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.
У разі якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 грудня 2019 року у справі № 761/34735/17 (провадження № 61-9064св19).
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом частини 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року в справі № 910/2939/193 висловив таку правову позицію: «Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного».
За вказаною правовою позицією, існують випадки, коли можна визнати право власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Такими випадками є: надання земельної ділянки в установленому порядку особі, яка здійснила самочинне будівництво, під уже збудоване майно і визнання права власності за цією особою; визнання права власності на нерухоме майно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, на якій майно збудовано, якщо це не порушує права інших осіб.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 309/3887/17, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Беруючи до уваги те, що ОСОБА_1  самовільно здійснила реконструкцію власної частини житлового будинку літ «А» та нового будівництва гаражу літ. «Г», при цьому не порушила права та інтереси інших осіб, добудови виконанні без порушення будь-яких норм, враховуючи, що питання введення в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, однак позивач отримала відмову, зважаючи на позицію відповідачів, які не заперечували щодо позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 10-13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 317, 319, 328, 358, 364, 367, 376, 391 ЦК України, суд, - 

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на добудови внаслідок реконструкції власної 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: приміщення поверху І літ. «А»: 4-1 тамбур загальною площею 6,5 кв.м., 4-2 прихожа загальною площею 19,8 кв. м., 4-3 кімната загальною площею 19,1 кв.м., 4-4 санвузол загальною площею 5,1 кв.м., 4-5 санвузол загальною площею 5,3 кв.м., 4-6 коридор загальною площею 5,3 кв.м., 4-7 кухня загальною площею 18,1 кв.м., 4-8 кімната загальною площею 25,3 кв.м.; приміщення мансарди Мнс літ. «А»: 4-9 хол загальною площею 14,3 кв. м., 4-10 кімната загальною площею 24,9 кв.м., 4-11 кімната загальною площею 20,3 кв.м.; гараж літ. «Г» загальною площею 40,3 кв.м.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач 1:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач 2:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач 3:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя:           О.В. Біднина