ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/43123/23 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Черпака Ю.К.,
Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларіті Україна» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соларіті Україна» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100390/2023/000035/2 від 31.10.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення N UA100390/2023/000528, Київської митниці.
Заявлені вимоги обґрунтовано протиправністю рішення митного органу про корегування митної вартості товарів, адже подані до митного оформлення документи, в тому числі з метою підтвердження митної вартості, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100390/2023/000035/2 від 31.10.2023.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100390/2023/000528.
В апеляційній скарзі Київська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, що вплинуло на заявлену декларантом митну вартість, так як ТОВ «Соларіті Україна» та компанія «Solarity s.r.o.» (Чехія) є взаємопов`язаними особами.
На думку скаржника, обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості наведено у графі 30 «Коригування» оскаржуваного рішення, що повністю відповідає як вимогам частини другої ст. 55 МК України, так і вимогам для її заповнення, викладеним у Правилах № 598, що свідчить про правомірність оскаржуваних рішень.
Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2018 між ТОВ «Соларіті Україна», як покупцем та Компанією «Solarity S.R.О.», як постачальником, було укладено договір поставки товару № 006/18, відповідно до умов якого, Компанія «Solarity S.R.О.», приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії даного договору забезпечити поставку і передачу у власність ТОВ «Соларіті Україна» товару в асортименті, кількості, комплектності, якості і на умовах, передбачених даним договором, а ТОВ «Соларіті Україна» бере на себе зобов`язання своєчасно приймати такий товар та оплачувати його вартість на умовах, передбачених договором.
Асортимент і загальна кількість товару передбачається сторонами у інвойсах.
В рамках вказаного договору поставки Компанія «Solarity s.r.o» здійснила поставку товару:
У відповідності до інвойсу № 1030300204 від 23.10.2023 предметом поставки стала наступна продукція: cонячні фотогальванічні елементи зібрані у модулі для отримання електричної енергії (сонячні панелі), без додаткового обладнання загально-промислового призначення, нові: Фотоелектричний модуль 575W N-type Silver Frame Mono TOPHiKu6 (CS6W-575T), кат. номер 100-236, к-ть 700 шт; вартість за одиницю - 102,5641 ЕUR, сумарна вартість - 71794,85 ЕUR.
Загальна вартість продукції, відповідно до інвойсу № 1030300204 від 23.10.2023 склала 71794,85 Євро.
Умови поставки - FCA CZ Kladno (Місто Кладно, Чехія).
Організацією доставки Продукції з країни Чехія, міста Кладно до м. Києва (Україна) займалась ТОВ «Компанія Траст Груп», яке діяло як експедитор відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні від 01.08.2022 № 01/08/22, укладеного з ТОВ «Соларіті Україна», як Клієнтом (Замовником).
Перевезення вантажу здійснено на підставі заявки на перевезення вантажу № 219 від 23.10.2023, передбаченою договором про надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно п. 6.1 зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 13.06.2018 № 006/18, місцем відвантаження товару є склад постачальника, який знаходиться A.P Moller Maersk Logistics VPG parr Kladno Krocehlavska street 1040 Dubi, 272 01 Kladno, а згідно п. 6.2 цього ж контракту, умови поставки детально передбачені в інвойсі. Про місце відвантаження також свідчить інформація з CMR від 25.10.2023 б/н, у графі 4, а саме Kladno.
Поставка продукції здійснювалась вантажним транспортним засобом, яким здійснювалось перевезення, а саме автомобілем з причіпом д.н.з  НОМЕР_1 / НОМЕР_2  згідно з автотранспортною накладною CMR від 25.10.2023 б/н.
Після прибуття вказаної продукції до м. Києва, з метою її митного оформлення уповноваженою особою позивача, ТОВ «Тентіон» 30.10.2023 було подано до Київської митниці вантажну митну декларацію № 23UА100390716303U6 від 30.10.2023 та інші документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України для цілей визначення митної вартості за першим методом (ціна договору), зокрема: договору поставки товару від 13.06.2018 № 006/18; додаткової угоди № 1.1 від 01.01.2021; додаткової угоди № 5 від 01.08.2023; рахунку-фактуру (інвойсу) № 1032300204 від 23.10.2023; договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 01/08/22 від 01.08.2022; договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 14/07 від 14.07.2021; договору про надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному та регіональному сполученні № 23/10 від 23.10.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиторських послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 237 від 25.10.2023; заявку на перевезення вантажу № 219 від 23.10.2023; автотранспортну накладну СМR від 25.10.2023 № б/н; довідку про транспортну № 25/10/2 від 25.10.2023; договір про надання послуг митного брокера Т200521 від 20.05.2021; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № 23UA100390716303U6 від 30.10.2023.
Митна вартість товару була визначена за першим, основним, методом визначення митної вартості - ціною договору, а саме згідно інвойсу № 1032300204 від 23.10.2023. Загальна ціна товару склала 71794,85 Євро. 
З урахуванням курсу гривні до Євро (38,3774 грн за 1 євро) та вартості доставки вказаного товару, вказана вартість становила 2811299,68 грн.
Однак, 31.10.2023, Київська митниця надіслала повідомлення про витребування додаткових документів, пославшись на те, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA-Klando» (Чехія) декларантом надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про транспортні витрати, що видано ТОВ «Компанія Траст Груп». Проте, згідно з даними, зазначеними в автотранспортній накладній від 25.10.2023 № б/н, перевізником товарів виступає інша особа. 
На думку митного органу, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг з перевізником, зазначеним у СМR, а також транспортні документи, відсутні серед наданих до митного оформлення документів. 
Отже, неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною митною декларацією. Надана довідка про транспортні витрати за одним транспортним засобом та маршрутом перевезення, але з різними числовими значеннями, що не підлягають обчисленню та перевірці.
Крім того, не зазначено відстань, яку проїхав транспортний засіб, що унеможливлює перевірку розподілу витрат до митного кордону та після; Відповідно до розділу 5 Контракту, платежі за поставлений товар здійснюються покупцем в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата вартості кожної партії товару повинна бути здійснена на умовах, передбачених в інвойсах. Згідно пункту 5.3 Контракту, терміни оплати товару можуть бути зміненні і вказуються в інвойсах на оплату товару після додаткової угоди сторін (інформація щодо термінів оплати товару в наданому декларантом інвойсі відсутня). Отже, декларантом не надано об`єктивних даних щодо погодження цін оцінюваних товарів з боку покупця. В наданих декларантом документах відсутня інформація щодо торгової марки товару №1 «Фотоелектричний модуль».
Також, у гр. 9 (б) містить інформацію, що взаємозв`язок між: продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість, що також не відповідає дійсності. Митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, що вплинуло на заявлену декларантом митну вартість; проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, з рівнем митної вартості схожих за описом та країною походження, митне оформлення яких вже здійснено.
У відповідь на це, 31.10.2023 ТОВ «Соларіті Україна», листом (заявою) № 3110-716303 повідомило, що декларантом надано вичерпний перелік документів згідно норм МК України, щодо підтвердження складових частин заявленої митної вартості оцінюваного товару за ціною угоди та методу її визначення та згідно наданих документів можливо визначити всі складові митної вартості оцінюваних товарів за ціною угоди. На даний час, подано всі необхідні документи для визначення митної вартості за основним методом та додаткові запитувані Київською митницею документи для підтвердження митної вартості. 
Надалі, Київська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA100390/2023/000035/2 від 31.10.2023 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100390/2023/000528.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача про коригування митної вартості товару та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки декларантом було підтверджено складові митної вартості, яка заявлена, а вимога митниці, щодо надання додаткових документів, є безпідставною.
Оскільки подані декларантом позивача документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару, з урахуванням чого, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100390/2023/000035/2 від 31.10.2023 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100390/2023/000528, є обгрунтованими та такими підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
У відповідності до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
У силу вимог частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У відповідності до частин першої, другої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьої статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.
У той же час, у частині п`ятій статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. 
Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що подані позивачем для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості, крім того позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 МК України.
Так, статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Як свідчать матеріали справи, 30.10.2023 було подано до Київської митниці вантажну митну декларацію № 23UА100390716303U6 від 30.10.2023 та інші документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України для цілей визначення митної вартості за першим методом (ціна договору), зокрема: договору поставки товару від 13.06.2018 № 006/18; додаткової угоди № 1.1 від 01.01.2021; додаткової угоди № 5 від 01.08.2023; рахунку-фактуру (інвойсу) № 1032300204 від 23.10.2023; договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 01/08/22 від 01.08.2022; договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 14/07 від 14.07.2021; договору про надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному та регіональному сполученні № 23/10 від 23.10.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиторських послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 237 від 25.10.2023; заявку на перевезення вантажу № 219 від 23.10.2023; автотранспортну накладну СМR від 25.10.2023 № б/н; довідку про транспортну № 25/10/2 від 25.10.2023; договір про надання послуг митного брокера Т200521 від 20.05.2021; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № 23UA100390716303U6 від 30.10.2023.
Однак, не зважаючи на вказане, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стала наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей, зокрема, неможливість встановити умови оплати за товар, відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Як наслідок, спірним рішенням про коригування митної вартості товарів митна вартість товарів визначена за резервним методом.
З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення було мотивовано тим, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі складові числових значень митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, адже у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA-Kladno» (Чехія), декларантом надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про транспортні витрати, що видано ТОВ «Компанія Траст Груп». 
На думку відповідача, згідно з даними, зазначеними в автотранспортній накладній від 25.10.2023 № б/н, перевізником товарів виступає інша особа. 
Отже, відбулось залучення третіх осіб; підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Крім того, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг з перевізником, зазначеним у СМR, а також транспортні документи, відсутні серед наданих до митного оформлення документів. 
На думку скаржника, неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною митною декларацією. Надана довідка про транспортні витрати за одним транспортним засобом та маршрутом перевезення, але з різними числовими значеннями, що не підлягають обчисленню та перевірці.
Також, не зазначено відстань яку проїхав транспортний засіб, що унеможливлює перевірку розподілу витрат до митного кордону та після.
Документів, передбачених умовами договору про надання транспортно-експедиційних послуг (заявка) та положеннями Наказу № 599 для підтвердження транспортних витрат, декларантом не надано.
Спростовуючи вищевказані твердження митного органу, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до положень пункту 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 13.06.2018 № 006/18 ціна кожної одиниці товару зазначається в інвойсах (торгових рахунках-фактурах) які є невід`ємною частиною Контракту. 
Відповідно до розділу 5 Контракту, платежі за поставлений товар здійснюються покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата вартості кожної партії товару повинна бути здійснена на умовах, передбачених в інвойсах.
Згідно пункту 5.3 Контракту, терміни оплати товару можуть бути змінені і вказуються в інвойсах на оплату товару після додаткової угоди сторін (інформація щодо термінів оплати товару в наданому декларантом інвойсі відсутня). 
Отже, декларантом не надано об`єктивних даних щодо погодження цін оцінюваних товарів з боку покупця.
Посилання апелянта про те, що в наданих декларантом документах відсутня інформація щодо торгової марки товару є безпідставним, так як у графі 9 (б) декларації митної вартості зазначено, що взаємозв`язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість, що не відповідає дійсності. 
При цьому, дані щодо транспортних витрат підтверджуються не лише довідкою про транспортні витрати № 25/10/2 від 25.10.2023, але й заявкою № 219 від 23.10.2023 на перевезення вантажу, що є додатком до договору доручення про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному транспортному сполученні № 23/10 від 23.10.2023, рахунком-фактурою №237 від 25.10.2023 та актом № 237 здачі-приймання виконаних робіт від 01.11.2023, які також є первинними документами. 
Також, ці витрати підтверджуються платіжною інструкцією № 782 від 02.11.2023, яка свідчить про оплату ТОВ «Соларіті Україна» вказаних послуг ТОВ «Компанія Траст Груп». 
Крім того, згідно з даними вказаної довідки, рахунку-фактури та акту здачі-приймання виконаних робіт від 01.11.2023, підтверджується маршрут перевезення, автомобіль, яким здійснювалось перевезення, вартість транспортних послуг за межами України, вартість транспортно-експедиційних послуг по території України.
У свою чергу, відомості, вказані у довідці про транспортні витрати № 25/10/2 від 25.10.2023, рахунку-фактурі № 237 від 25.10.2023 та акті № 237 здачі-приймання виконаних робіт від 01.11.2023, повністю відповідають тим, що були зазначені у заявці на перевезення вантажу № 219 від 23.10.2023.
Крім того, вказаний рахунок-фактуру №237 від 25.10.2023 було оплачено ТОВ «Соларіті Україна», про що свідчить відповідна платіжна інструкція № 782 від 02.11.2023.
Також, факт того, що поставка товару була здійснена саме на умовах інвойсу №1032300204 від 23.10.2023, а не іншого, який міг би бути додатково укладений між сторонами, свідчать дані СRM від 25.10.2023, в якому вказано дані саме інвойсу №1032300204.
При цьому, сам факт того, що ТОВ «Соларіті Україна» забрало вказаний товар та імпортувало його в Україну у відповідності до вказаних в інвойсі № 1032300204 від 23.10.2023 умов, свідчить про акцепт ним цих умов. 
Надання жодних додаткових даних щодо погодження покупцем-імпортером ціни, вказаної в інвойсі, наданому продавцем, законодавство не вимагає.
Також, слід зазначити про те, що митний орган не обґрунтував, чому він про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем, і що це вплинуло на заявлену декларантом митну вартість.
У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
У даному випадку відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Зі змісту спірного рішення відповідача слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних.
У свою чергу, позивачем були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів відповідно до часини другої статті 53 МК України. 
У даному випадку, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
У свою чергу, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, який свідчив би про обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, не зазначено також конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Водночас, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
У той же час, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Втім, відповідач не навів інформації з митних декларацій, які зазначено ним як підставу для коригування митної вартості, в обсязі, що дозволила б встановити, яким чином митна вартість належних позивачу товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що є порушенням частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.
Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем під час митного оформлення та на вимогу відповідача надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.
Враховуючи викладене, рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100390/2023/000035/2 від 31.10.2023 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Крім того, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100390/2023/000528 є також протиправною та підлягає скасуванню.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко 

Судді Ю.К. Черпак

І.В. Штульман