КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року № 320/25554/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни (адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11Б; ЄДРПОУ 34979022) про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження (з урахуванням уточненої позовної заяви), 

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії у справі.
Позивач ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, у якому просить суд:
-Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 77676601 від 03.04.2025 про стягнення штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху у розмірі 680 грн., про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 77676601 від 03.04.2025 у розмірі 68 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77676601 від 03.04.2025 у розмірі 269 грн.;
-Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Т.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 77676601 від 03.04.2025 про стягнення штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху у розмірі 680 грн.;
-Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Т.В. про стягнення виконавчого збору виконавчому провадженні № 77676601 від 03.04.2025 у розмірі 68 грн.;
-Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Т.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 77676601 від 03.04.2025 у розмірі 269 грн.;
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року ухвалено позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 ухвалено відкрити провадження у справі.
Правова позиція сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Управління патрульної поліції в Чернігівській області серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Не погодившись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2024 у справі №760/20391/24 відкрито провадження за його позовом, а станом на момент звернення до суду рішення у вказаній справі не прийнято. На думку позивача, оскільки постанова серії ЕНА №2811990 є предметом судового оскарження та судовий розгляд не завершено, така постанова не набрала законної сили і не може бути пред`явлена до примусового виконання. ОСОБА_1 вказує, що попри це старшим державним виконавцем Печерського ВДВС 03.04.2025 відкрито виконавче провадження №77676601 щодо примусового стягнення штрафу, а також винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 68 грн та постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 269 грн. На переконання позивача, за відсутності підстав для примусового виконання постанови серії ЕНА №2811990 були відсутні також підстави для відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та визначення мінімальних витрат виконавчого провадження. ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваними діями та постановами порушено його права, оскільки сума штрафу була подвоєна, нараховано виконавчий збір і витрати виконавчого провадження, а також покладено додаткові обов`язки, зокрема щодо подання декларації про доходи та майно. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення зазначених постанов та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору і постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження.
18.07.2025 до суду подано письмовий відзив, у якому відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що на виконанні Печерського ВДВС перебуває виконавче провадження №77676601 з примусового виконання постанови серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024 про стягнення штрафу у сумі 680 грн. Відповідач вказує, що 03.04.2025 державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження. Копії зазначених постанов були направлені сторонам виконавчого провадження. Відповідач зазначає, що згідно з виконавчим документом датою набрання законної сили постановою про адміністративне правопорушення визначено 12.08.2024. Саме на підставі такого виконавчого документа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Крім того, відповідач наголошує, що лише 13.05.2025 до відділу надійшла заява позивача про закриття виконавчого провадження разом із копією ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2024 про відкриття провадження у справі щодо оскарження постанови серії ЕНА №2811990. Відповідач вважає, що сама наявність судового спору щодо постанови про адміністративне правопорушення не є передбаченою законом підставою для закінчення виконавчого провадження. Станом на дату подання відзиву рішення про скасування постанови серії ЕНА №2811990 не прийнято, виконавчий документ не відкликано, а інших підстав для завершення виконавчого провадження не виникло. З огляду на викладене відповідач вважає, що державний виконавець діяв у межах наданих законом повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю. 
21.08.2025 ОСОБА_1 скерував до суду відповідь на відзив, у якій проси залишити відзив старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни без розгляду у зв`язку із порушенням строку подання такого відзиву.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2024 у справі №760/20391/24, 2-а/760/1314/24 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до командира 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ходот Любові Михайлівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024. 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №760/20391/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни від 03.04.2025 відкрито виконавче провадження №77676601 з виконання постанови № ЕНА 2811990, виданої 12.08.2024 Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, про стягнення штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху у розмірі 680,00 грн. 
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни від 03.04.2025 у виконавчому провадженні №77676601 постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 68,00 грн. Підставою зазначено виконання постанови № ЕНА 2811990, виданої 12.08.2024 Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про стягнення штрафу у розмірі 680,00 грн.
Щодо постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №77676601 від 03.04.2025.
Постановою визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. У постанові зазначено, що виконавче провадження здійснюється з виконання постанови № ЕНА 2811990, виданої 12.08.2024 Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області ДПП.
09.05.2025 ОСОБА_1 подано скаргу начальнику Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77676601 від 03.04.2025. У скарзі зазначено, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови Управління патрульної поліції в Чернігівській області серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024, яка оскаржується ним у Солом`янському районному суді міста Києва у справі №760/20391/24, 2-а/760/1314/24, провадження у якій відкрито та триває її розгляд.
Окрім цього, 09.05.2025 ОСОБА_1 подав старшому державному виконавцю Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Терновській Тетяні Вадимівні заяву про закриття виконавчого провадження №77676601. У заяві зазначено, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови Управління патрульної поліції в Чернігівській області серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024, яка оскаржується ним у Солом`янському районному суді міста Києва у справі №760/20391/24, 2-а/760/1314/24. До заяви долучено копію ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 22.10.2024 та скринкопію про підтвердження одержання виконавчих документів 09.05.2025.
Згідно з інформаційною довідкою з Автоматизованої системи виконавчого провадження №95870 від 17.07.2025 виконавче провадження №77676601 відкрито 03.04.2025 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У довідці зазначено, що виконавчим документом є постанова № ЕНА 2811990, видана 12.08.2024 Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, дата набрання рішенням чинності 12.08.2024, дата надходження рішення до виконання 01.04.2025, сума стягнення 680,00 грн, статус виконавчого провадження «відкрито», статус виконавчого документа «прийнятий до виконання».
Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №77676601 від 03.04.2025, постановою про стягнення виконавчого збору від 03.04.2025 та постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.04.2025, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, застосовує такі норми законодавства.
Щодо доводів позивача про необхідність залишення відзиву без розгляду у зв`язку з пропуском строку його подання суд зазначає таке. 
Відповідно до частини третьої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Разом з тим, сам по собі факт подання відзиву після спливу встановленого судом строку не є безумовною підставою для залишення такого відзиву без розгляду. 
Суд враховує, що відзив подано до ухвалення судового рішення у справі, його зміст стосується предмета спору та містить обґрунтування правової позиції відповідача. При цьому позивач був обізнаний зі змістом відзиву, реалізував своє право на подання відповіді на відзив та виклав заперечення щодо доводів відповідача. 
З огляду на засади змагальності сторін та необхідність повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд не вбачає підстав для залишення відзиву без розгляду та враховує наведені у ньому доводи під час вирішення даного спору.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Спірні правовідносини, пов`язані із примусовим виконанням рішення суду, які регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.
Відповідно до статті 1 Закон №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
За змістом частини першої, другої статті 12 Закону 1404-VIIІ виконавчі документи, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частиною першою статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Так, в силу приписів Закону України «Про виконавче провадження» постанова Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню та містить передбачені законом реквізити, зокрема відомості про дату набрання нею законної сили. 
Як встановлено судом, зазначений виконавчий документ надійшов до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві 01.04.2025 та був прийнятий до виконання. За таких обставин у державного виконавця були відсутні визначені частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а відтак були наявні правові підстави для відкриття виконавчого провадження №77676601. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Згідно частини другої четвертої статті 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.04.2025 у виконавчому провадженні №77676601 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. Зазначену постанову винесено одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.
Водночас, суд зазначає, що позивачем не наведено самостійних доводів щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законодавства, не зазначено, які саме норми Закону України «Про виконавче провадження» або Інструкції №512/5 були порушені державним виконавцем під час її винесення, а також не надано доказів протиправності визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Фактично доводи позивача щодо протиправності постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження є похідними від доводів про незаконність відкриття виконавчого провадження №77676601. Однак, оскільки судом не встановлено порушень при відкритті зазначеного виконавчого провадження, підстав для визнання протиправною та скасування постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.04.2025 суд також не вбачає.
Окрім цього, матеріалами справи підтверджено, що постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.04.2025 у виконавчому провадженні №77676601 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 68,00 грн.
При цьому позивачем у позовній заяві не наведено самостійних доводів щодо протиправності винесення зазначеної постанови, не зазначено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при її прийнятті та не надано доказів неправильності визначення розміру виконавчого збору.
Доводи позивача щодо протиправності постанови про стягнення виконавчого збору ґрунтуються виключно на його твердженні про незаконність відкриття виконавчого провадження №77676601. Однак, оскільки судом не встановлено порушень вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження на підставі постанови Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024, підстав для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03.04.2025 суд не вбачає.
Окремо суд звертає увагу, що у відзиві відповідач зазначає, що виконавче провадження №77676601 було відкрито на підставі постанови № ЕНА 2811990 від 12.08.2024, яка надійшла до органу державної виконавчої служби як виконавчий документ та містила відомості про дату набрання нею законної сили. Також відповідач зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні відомості про оскарження вказаної постанови, а копія ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2024 надійшла до відділу державної виконавчої служби лише 13.05.2025 разом із заявою позивача про закриття виконавчого провадження.
Суд погоджується з висновком відповідача про те, що правомірність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження підлягає оцінці виходячи з обставин, які існували на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, та що наявність самого факту судового оскарження постанови про адміністративне правопорушення не свідчить про протиправність відкриття виконавчого провадження.
Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.02.2026 у справі №320/15981/23, у якій зазначено, що оцінка того, чи мав державний виконавець підстави для відкриття виконавчого провадження, здійснюється з огляду на обставини, які існували на день винесення відповідної постанови. Верховний Суд також вказав, що державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти факт оскарження виконавчого документа в судовому порядку на момент його пред`явлення до примусового виконання, а за умови відповідності виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження. 
З огляду на встановлені у цій справі обставини суд дійшов висновку, що станом на 03.04.2025 у державного виконавця були відсутні визначені законом підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а тому відкриття виконавчого провадження №77676601, а також винесення похідних постанов про стягнення виконавчого збору та визначення мінімальних витрат виконавчого провадження здійснено в межах наданих законом повноважень.
Наведена правова позиція у постанові від 24.02.2026 у справі №320/15981/23 є релевантною до спірних правовідносин у цій справі, оскільки предметом спору також є правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження на підставі постанови про адміністративне правопорушення. 
Як встановлено судом, виконавче провадження №77676601 було відкрито 03.04.2025 на підставі постанови серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024, яка надійшла до органу державної виконавчої служби як виконавчий документ та містила відомості про набрання нею чинності. При цьому докази наявності у державного виконавця станом на дату відкриття виконавчого провадження відомостей про судове оскарження зазначеної постанови матеріали справи не містять. 
Отже, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню наведені висновки Верховного Суду щодо оцінки правомірності дій державного виконавця саме з огляду на обставини, що існували на момент відкриття виконавчого провадження.
Посилання позивача на те, що постанова Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024 була предметом судового оскарження, суд відхиляє, оскільки сам по собі факт оскарження такої постанови не свідчить про відсутність у державного виконавця повноважень щодо відкриття виконавчого провадження за наявності виконавчого документа, який відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». При цьому матеріали справи не містять доказів того, що станом на 03.04.2025 державному виконавцю було відомо про оскарження зазначеної постанови або що її виконання було зупинено у встановленому законом порядку.
Суд звертає увагу, що доводи позивача фактично зводяться до незгоди із постановою Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024 та до тверджень про неможливість її примусового виконання у зв`язку з її судовим оскарженням.
Водночас предметом розгляду у цій справі не є питання законності чи обґрунтованості постанови серії ЕНА №2811990 від 12.08.2024, оскільки такі обставини були предметом судового розгляду у справі №760/20391/24.
Натомість у межах даної справи суд перевіряє виключно правомірність дій державного виконавця та прийнятих ним постанов станом на момент відкриття виконавчого провадження. Сам по собі факт незгоди позивача із постановою про адміністративне правопорушення не свідчить про протиправність постанов державного виконавця, прийнятих під час здійснення виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при відкритті виконавчого провадження №77676601 від 03.04.2025 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження». 
Підстав для визнання протиправними дій державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження судом не встановлено, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити повністю.
Оскільки судом не встановлено протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №77676601 від 03.04.2025, підстав для визнання протиправними та скасування похідних постанов про стягнення виконавчого збору від 03.04.2025 та про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.04.2025 також немає.
За таких обставин заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 229, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни (адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11Б; ЄДРПОУ 34979022) про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження (з урахуванням уточненої позовної заяви) – відмовити.
Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.