Справа № 991/2460/26
Провадження №11-сс/991/239/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року        м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі: 
представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026 про накладення арешту на майно.
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 18.03.2026 задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України (далі -НАБУ) ОСОБА_7 та накладено арешт на мобільний телефон Аррle iРhone 16 Рrо Max A3295, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вилучений 12.03.2026 у ОСОБА_6 під час проведення обшуку в автомобілі.
Слідчим суддею встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що грошові кошти у сумі 125 тис. доларів США, отримані 04.09.2025 ОСОБА_9 від ОСОБА_11 в якості першої частини раніше обумовленої неправомірної вигоди для передачі службовим особам РНБО за прийняття рішення про накладення санкцій на ТОВ «Транспортна компанія Бласко», були передані ОСОБА_6 , який за версією слідства перемістив їх за місцем свого проживання. Слідчий суддя прийшов до висновку, що наведене свідчить про можливу причетність ОСОБА_6 до реалізації спільного зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинного умислу.
Слідчий суддя, дослідивши наявні матеріали провадження, дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити з таких підстав.
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_7 від 12.03.2026 мобільний телефон Аррle іРhone 16 Рrо Max A3295 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Постановою детектива НАБУ ОСОБА_7 від 12.03.2026 у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 призначено комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону іРhone 16 Рrо Max A3295. Тому, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на вказаний мобільний телефон може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування заборони користування, розпорядження та відчуження майна, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні №42025000000000706 від 19.08.2025.
2. Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_5 звернулася до Апеляційної палати ВАКС із апеляційною скаргою, у якій прохає скасувати ухвалу слідчого судді від 18.03.2026 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання від 13.03.2026.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що судом не надано взагалі ніякої оцінки доводам та доказам, поданим адвокатом ОСОБА_5 в запереченнях проти клопотання про накладення арешту, а тому оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що суперечить завданням кримінального провадження.
В оскаржуваній ухвалі не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у цьому кримінальному провадженні відповідає вилучене майно. Із оскаржуваної ухвали не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 та майном третьої особи, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів та не вказано, що саме вказує на потенційну можливість приховування/знищення/псування/спотворення/ втрату/ видозмінення майна його власником.
Адвокат також зазначає, обставини нібито вчинення кримінального провадження мали місце у серпні - вересні 2025 року. Вказаний мобільний телефон iPhone 16 Pro Max було придбано 06.12.2025 року, тобто значно пізніше інкримінованого діяння, про що додано відповідні докази у судовому засіданні.
Ані детективом у клопотанні про арешт майна, ані в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що вилучені під час обшуку телефони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до імперативних приписів п. 1 - 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу). Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі, всупереч вимогам ч. 1 - 2 ч. 2 ст. 173 КПК України зазначені обставини не враховано, а лише номінально наведено твердження із клопотання детектива про арешт майна.
Також не відповідають ст. 171 КПК України посилання слідчого судді на обставини розгляду клопотання про надання дозволу на обшук (ухвала від 10.03.2026 по справі № 991/2200/26), відповідно до яких було встановлено, що під час огляду мобільного телефону, що належить ОСОБА_12 , встановлено спілкування між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 за допомогою месенджера Threema, в якому ці особи в листопаді 2025 року спілкувалися щодо накладення санкцій на ТОВ «Транспортна компанія Бласко» та її засновника за неправомірну вигоду. Жодного документу у розумінні ст. 99 КПК України на обґрунтування факту спілкування між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 за допомогою месенджера Threema, в якому ці особи в листопаді 2025 року будь-що обговорювали до клопотання про арешт не долучено, що позбавило власника майна можливості надати свої доводи та заперечення щодо цього факту.
Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що в ухвалі слідчого судді не зазначено жодного доказу на підтвердження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна з боку ОСОБА_6 .
3. Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибув, про поважність причин неприбуття суд не повідомив.
Прокурор повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду (том 2 а. п. 69, 70,74) у судове засідання не прибув. Направив суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких прохав відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а також проводити апеляційний розгляд за його відсутності.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснено за відсутності прокурора та третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 .
4. Мотиви суду.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).
Загальний порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, викладений у статтях 131, 132 КПК України.
Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна (ст. 131 КПК України).
Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 , які стосуються недоведеності в ухвалі слідчого судді зв`язку між обставинами, що розслідуються у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 та майном ОСОБА_6 з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому, в розумінні п. 1) ч. 3 ст. 132 КПК України мова йде не виключно про необхідність існування у кримінальному провадженні такого процесуального документа як повідомлення про підозру, але про наявність у сторони обвинувачення вагомих підстав стверджувати про вчинення кримінального правопорушення, що ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити в ході розслідування та які спонукали б вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра дійсно обґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, а саме у вчиненні підбурення ОСОБА_11 до надання службовим особам Ради національної безпеки і оборони України, які займають особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такими службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням службового становища, які полягали у прийнятті останніми рішення щодо застосування передбачених Законом України «Про санкції», санкцій щодо суб`єкта господарювання приватної форми власності, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб. Під час досудового розслідування встановлено, що грошові кошти у сумі 125 тис. доларів США, отримані 04.09.2025 ОСОБА_9 від ОСОБА_11 в якості першої частини раніше обумовленої неправомірної вигоди для передачі службовим особам Ради національної безпеки і оборони України за прийняття рішення про накладення санкцій на ТОВ «Транспортна компанія Бласко», були передані ОСОБА_6 , який за версією слідства перемістив їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кв. Наведене свідчить про можливу причетність ОСОБА_6 до реалізації спільного зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 злочинного умислу та підтверджується протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за річчю від 08.09.2025 (том 1 а. п. зворот 211-зворот 214).
Таким чином, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя дійшов правильних висновків про можливу причетність ОСОБА_6 до даного кримінального провадження.
Також адвокат ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вказувала, що обставини нібито вчинення кримінального провадження мали місце у серпні - вересні 2025 року, а арештований мобільний телефон iPhone 16 Pro Max ОСОБА_6 придбав 06.12.2025. Колегія суддів не може погодитися із такими доводами адвоката з наступних підстав.
У частині 3 ст. 99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Водночас згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Колегія суддів звертає увагу на необхідність врахування характерних рис електронного документа, якими є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Встановлена законодавцем заборона на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, комп`ютерної техніки тощо, безпосередньо пов`язана з існуванням можливості копіювання інформації, яка на них знаходиться без вилучення носіїв, які самі по собі не мають доказового значення у конкретному кримінальному провадженні.
Таким чином, колегія суддів констатує, що в ході вилучення мобільного телефону, орган досудового розслідування цікавила саме інформація, яка може міститися на мобільному телефоні та могла бути скопійована, продубльована чи перенесена з іншого пристрою, а не фізичний носій такої інформації.
Колегія суддів вважає також неспроможними доводи апеляційної скарги адвоката в частині відсутності в ухвалі слідчого судді жодних даних, які б свідчили, що вилучений телефон відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, з огляду на наступне. 
Арешт на майно третіх осіб накладений з метою збереження речових доказів (п. 1) ч. 2 ст. 170 КПК України), накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно із п. п. 1), 2), 5), 6) ч. 2 ст. 173 КПК України, у разі якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1) ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно зі статтею 98 КПК України речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 10.03.2026 надано дозвіл у кримінальному провадженні № 42025000000000706 на проведення обшуку автомобіля HYUNDAI STARIA, 2021 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 , що перебуває у власності ОСОБА_13 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_6 , з метою відшукання матеріальних носіїв, мобільних терміналів систем зв`язку, флеш-накопичувачів, що містять відомості в електронному вигляді з приводу підготовки, створення, редагування, обговорення, зберігання, пересилання, у тому числі засобами електронної пошти, листування, у тому числі в месенджерах та файлообмінниках, документів та\або відображених у них відомостей, щодо ініціювання та застосування санкцій. 
12.03.2026 детективами НАБУ під час проведення обшуку в автомобілі HYUNDAI STARIA, у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон Аррle іРhone 16 Рrо Max A3295, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_7 від 12.03.2026 мобільний телефон Аррle іРhone 16 Рrо Max A3295, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (том 1 а. п. 242-247).
Відповідно до протоколу обшуку від 12.03.2026 на вилученому мобільному телефоні містилася система логічного захисту для подолання якої необхідно ввести пароль (том 1 а. п. 232-238). В ході обшуку ОСОБА_6 відмовився повідомити детективу код-пароль від телефону (том 1 а. п. 236). Після чого детективом було прийнято рішення, в порядку ч. 2 ст. 168 КК України, про вилучення мобільного телефону у зв`язку із необхідністю подолання системи логічного захисту для доступу до цифрового вмісту мобільного пристрою.
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_7 від 12.03.2026 у кримінальному провадженні № 42025000000000706 від 19.08.2025 призначено комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону іРhone 16 Рrо Max A3295, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 (том 1 а. п. -249-255).
Таким чином, наразі орган досудового розслідування вживає відповідних процесуальних заходів, визначених положеннями КПК України, для відшукання, дослідження, фіксації та збереження відповідної інформації, яка може мати значення для встановлення відповідних обставин, пов`язаних з подією кримінального правопорушення, зокрема шляхом проведення експертного дослідження.
Колегія суддів виходить з того, що на відповідному етапі досудового розслідування (на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна) вміст вилученого мобільного телефону як матеріального носія інформації, міг мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак не був зафіксований у необхідному обсязі, що обумовило неможливість повернення самого матеріального носія інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами проведення експертного дослідження.
А тому, у розумінні КПК України подальше дослідження мобільного телефону як носія відповідних електронних файлів мало значення для здійснюваного кримінального провадження.
Таким чином, при постановлені ухвали про арешт мобільного телефону, слідчий суддя дотримався вимог законодавства в цій частині.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, щодо відсутності в ухвалі слідчого судді посилань на докази, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК).
Як вже зазначала колегія суддів, під час проведення обшуку 12.03.2026 на мобільному телефоні було виявлено наявність системи логічного захисту для подолання якої необхідно ввести пароль (том 1 а. п. 232-238). В ході обшуку ОСОБА_6 відмовився розблокувати та/або повідомити детективу код-пароль від телефону. Вочевидь така поведінка власника мобільного телефону ОСОБА_6 свідчить про небажання надати доступ до його вмісту та фактичну спробу приховати інформацію, яка на ньому міститься.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон Аррle іРhone 16 Рrо Max A3295, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .
5. Висновки суду.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду скарги на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 та скасування ухвали слідчого судді ВАКС від 18.03.2026.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026 - без змін. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3