Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 642/784/26
Провадження № 2/945/1211/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючої судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
07 лютого 2026 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - позивач) через свого представника Попова Євгена Васильовича в системі «Електронний суд» сформувало до Холодногірського районного суду міста Харкова позовну заяву до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» посилалось на те, що 10.01.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» (надалі – Позивач/Банк) та ОСОБА_1 (надалі також – Відповідач/Позичальник/Боржник) було підписано Заяву №1106723 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надалі – Заява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»). ОСОБА_1 – з 10.01.2022 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №1106723 з номером Кредитного договору № 002/13629805-SP.
Відповідно до Заяви №1106723 про приєднання до 1 частини Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» ОСОБА_1 підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» (далі — Банк) на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (далі — Публічна пропозиція), яка розміщена разом з додатками, в т.ч але не виключно, тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua посилання на примірники якої, разом з додатками Відповідач отримав в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положень якої зобов`язався неухильно дотримуватися.
Позичальнику було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 35 000 грн. Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом – 0,22% %. Строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту – на споживчі потреби.
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 02.09.2025 року заборгованість за Заявою – договором № 002/13629805-SP від 10.01.2022 року (кредитна заборгованість), становить 65 236,45 грн, яка складається із:
- заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 34 816,02 грн;
- заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) – 30 420,43 грн.
Ухвалою Холодногірського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області.
03 квітня 2026 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2026 року, розподілена головуючій судді Лопіній О.О.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
06 травня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ільїн О.В. подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, а 08.05.2026 – про відкладення судового засідання, призначеного на 08 травня 2026 року.
11 травня 2026 року представник позивача Попов Євген Васильович подав до суду заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи.
21 травня 2026 року представником відповідача Ільїним О.В. у системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позивач не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Так, представник відповідача посилається на неможливість застосування до спірних правовідносин Умов та Тарифів банку внаслідок відсутності письмового погодження сторонами істотних умов споживчого кредитування та недоведеності належного. Зазначає, що Позивач намагається компенсувати відсутність істотних умов у самій заяві № 1106723 на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, шляхом посилання на Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка складається зі значного за обсягом документа на 171 сторінці та містить загальні правила банківського обслуговування, внутрішні положення банку, тарифи, додатки, а також численні відсилання до інших електронних ресурсів та документів банку. Сама по собі наявність такого документа не свідчить про його належне погодження Відповідачем, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що саме долучена Позивачем до позову редакція Публічної пропозиції була чинною станом на 10.01.2022 року та фактично діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Матеріали справи не містять належних доказів того, що Відповідачу до моменту виникнення спірних правовідносин були надані: паспорт споживчого кредиту, графік платежів, інформація про реальну річну процентну ставку, інформація про загальну вартість кредиту для споживача, порядок нарахування процентів, механізм виникнення прострочення та правові наслідки невиконання зобов`язань. Позивач також не надав жодного підтвердження вручення або направлення Відповідачу зазначених документів. Таким чином, Позивач фактично не довів, що Відповідач до моменту укладення правочину був належним чином поінформований про реальний обсяг майбутніх фінансових зобов`язань, структуру кредитної заборгованості, порядок формування процентів та загальний розмір фінансового навантаження.
Крім того, відповідно до положень статті 5 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні довірчі послуги», у разі укладення договору в електронній формі (шляхом мобільного додатка), Позивач зобов`язаний надати суду беззаперечні технічні докази (логі за логуванням, фіксацію відправлення OTP-паролів, сертифікати електронних підписів), які б підтверджували факт ознайомлення та підписання саме конкретного тексту Тарифів та Умов споживчого кредитування. Проте жодних подібних доказів (електронних файлів чи роздрукованих лог-файлів системи) Позивачем до матеріалів справи долучено не було.
Представник відповідача зазначає і щодо недоведеності законності нарахування процентів, відсутності належного письмового погодження сторонами умов їх нарахування та неналежності поданих Позивачем доказів як підстави для повної відмови у стягненні процентної заборгованості. 
Так, фактично зі змісту підписаної Відповідачем першої сторінки (Частини 1) Заяви № 1106723, яка є єдиним матеріальним вираженням його волевиявлення, а також із непідписаної ним другої частини спірного документа неможливо встановити, які саме проценти повинен був сплачувати ОСОБА_1 , у якому розмірі вони мали нараховуватись, у який спосіб вони обчислюються, на який строк та в якому обсязі надавалися кошти та яким є загальний обсяг фінансових зобов`язань позичальника перед банком. Будь-які інші додані Позивачем аркуші або внутрішні роздруківки банку, що не містять підпису Відповідача, не можуть підтверджувати досягнення згоди щодо суттєвих фінансових умов кредитування.
Недотримання банком обов`язку з переддоговірного інформування споживача, встановленого ст. ст. 9, 11 Закону України «Про споживче кредитування», має своїм безпосереднім правовим наслідком нікчемність умов щодо нарахування будь-яких додаткових фінансових платежів та процентів понад суму фактично наданого тіла кредиту.
Поданий АТ «ТАСКОМБАНК» розрахунок заборгованості станом на 02.09.2025 фактично являє собою односторонню внутрішню таблицю банку, яка містить лише окремі цифрові показники без належного математичного, економічного та правового обґрунтування механізму їх формування. У розрахунку використовуються абстрактні технічні коди та показники «0.160» та «0.220», однак позивачем всупереч, процесуальному обов`язку доказування, не зазначено, що саме означають ці величини, чи є вони річною, місячною або денною процентною ставкою, яким чином вони застосовуються та на підставі яких умов договору були встановлені.
Самостійним та засадничим свідченням неналежності й недопустимості поданих Позивачем доказів є правова дефектність самої виписки по особовому рахунку Відповідача. Наданий банком документ не відповідає критеріям первинного бухгалтерського документа та позбавлений юридичної сили.
Щодо недоведеності належного направлення та вручення вимоги про дострокове повернення заборгованості (порушення обов`язкового досудового порядку) зазначив, що наданий Позивачем Опис вкладення у цінний лист містить лише відбиток поштового штампу, справжність та належність якого викликає обґрунтовані сумніви, оскільки на зазначеному документі відсутній номер поштового відправлення (13-значний штрих-кодовий ідентифікатор - ШКІ), який давав би можливість ідентифікувати конкретне поштове відправлення, прив`язати цей опис до конкретного адресата та перевірити факт його прийняття оператором поштового зв`язку. Більше того, сам по собі опис вкладення без належного підтвердження прийняття поштового відправлення оператором поштового зв`язку (у формі фіскального чека або квитанції) та без підтвердження вручення адресату не може вважатися належним доказом повідомлення боржника про дострокове повернення кредиту.
За таких обставин та викладених мотивів, у задоволенні позовних вимог представник відповідача просив відмовити в повному обсязі.
22 травня 2026 року представником позивача Поповим Є.В. в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що Відповідач та його представник подали відзив на позовну заяву 21.05.2026 року, тобто поза межами виділеного строку судом. Так, Відповідач отримав позовну заяву та додатки до неї 04.02.2026 року, про що свідчить трекінг відправлень. Таким чином, із 04.02.2026 Відповідач мав можливість ознайомитися із матеріалами справи та залучити представника до цього. Також відповідач мав розуміти, що так як ним отримані ці документи, то судове провадження буде відкрито найближчим часом, що виключає аргумент відповідача та його представника про те, що лише 06.05.2026 року вони могли ознайомитися із матеріалами справи.
Позичальник своїм підписом підтвердив на Заяві-анкеті, зокрема 1 та 2 частині, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування.
Вказав, що підпис відповідача є на 2 частині Заяви-анкети.
Відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Таким чином, доводи відповідача про неукладеність кредитного договору є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані умови сторонами були визначені спільно в кредитному договорі.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до зазначених у пропозиції умов договору (надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не зазначене в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Зазвичай акцепт повинен бути беззастережним, тобто виражати повну згоду з офертою. Зрозуміло, передбачається умова, що оферта вступить в дію та буде відповідати тим вимогам, що до неї висуваються. З огляду на це, якщо оферта містить потрібний мінімум умов, передбачених законом та тих, що випливають зі змісту відносин, та адресат оферти висловив беззастережну згоду з нею у своїй відповіді, акцепт набуває сили й договір вважається укладеним.
При цьому, якщо на оферту висловлено безумовну та повну згоду акцептантом, то договір вважатиметься укладеним на таких умовах, а нові додаткові умови, які висуваються однією зі сторін у наступному листуванні, можуть розглядатися лише як пропозиція про зміну та доповнення укладеного договору, на що вимагається згода іншої сторони. У даному випадку ця згода висловлена в Заяві-анкеті відповідачем.
Підпис споживача в кожній Заяві-договорі є беззаперечним доказом отримання клієнтом від банку певної пропозиції про початок певних договірних відносин (у нашому випадку – ознайомлення із Тарифами банку та Публічною пропозицією). Підпис споживача також доводить те, що сторони дійсно перебували у договірному процесі, тобто на стадії укладення договору.
З огляду на це, якщо оферта містить потрібний мінімум умов, передбачених законом та тих, що випливають зі змісту відносин, та адресат оферти висловив беззастережну згоду з нею у своїй відповіді, акцепт набуває сили й договір вважається укладеним.
Саме ознайомлення із Публічною пропозицією та Тарифами є переддоговірною інформацією, а підписанням Заяви-анкети відповідач підтвердив укладення договору.
Таким чином, на думку представника позивача, суду надані належні докази ідентифікації відповідача, оскільки паспортні дані та інші дані були надані відповідачем добровільно і саме ним, якщо не було звернення щодо зникнення документів. Тобто, договір підписано самим відповідачем, а суду надані ці докази, за допомогою яких у сукупності із іншими доказами можна дослідити обставини справи.
Отже, враховуючи зазначене вище, зокрема і сплату відповідачем відсотків за кредитами, слід дійти висновку, що відповідач з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. 
Щодо аргументів про недоведеність розрахунку заборгованості та невідповідність виписки законодавству, зазначено, що 0,160 та 0,220 це денна відсоткова ставка, яка передбачена договором. Зокрема, підписавши договір, відповідач погодився на тарифи банку за відповідним кредитним продуктом. Якщо звернутися до Розділу 7 Тарифів банку за кредитним продуктом «Sportbank» (Умови обслуговування кредитної лінії/овердрафту в рамках продукту "Картка sportbank", то в п. 7.1.3.1 та 7.1.3.2 зазначено: «Розмір процентів за користування кредитом, нараховуються щоденно на фактичну суму заборгованості:
-7.1.3.1 - на операції оплата придбаних товарів (робіт, послуг) в торговельній мережі та мережі Інтернет, Мобільному додатку sportbank: • 0,01% річних – пільгова процентна ставка при виконанні умов Пільгового періоду; • 0,16% в день – при невиконанні умов Пільгового періоду та після нього; • 0,26% в день – підвищена процентна ставка на строкову заборгованість у разі наявності простроченої заборгованості; 
-7.1.3.2 на операції з видачі готівки та перекази на іншу картку, операції з безготівкових переказів з Рахунку: • 0,22% в день - на строкову заборгованість за кредитом; • 0,32% в день - підвищена процентна ставка на строкову заборгованість у разі наявності простроченої заборгованості».
Таким чином, розрахунок заборгованості є зрозумілим, із зазначенням конкретних періодів нарахування та зарахування коштів, що дає можливість визначити заборгованість відповідача.
Виписка з рахунку є первинним банківським документом, що фіксує рух коштів клієнта, та відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є належним доказом фінансової операції.
Отже, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість саме в такому розмірі і тому відсотки становлять таку велику частину заборгованості.
Щодо аргументів про недоведеність належного відправлення вимоги про дострокове повернення заборгованості зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
22 травня 2026 року представником відповідача Ільїним О.В. у системі «Електронний суд» сформовано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відзив на позовну заяву подається у строк, встановлений безпосередньо судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. У даній справі Миколаївський районний суд Миколаївської області постановив ухвалу про відкриття провадження лише 10.04.2026 року, 06.05.2026 року Відповідач та його адвокат вперше реально отримали текст ухвали та позовні матеріали. Визначений судом п`ятнадцятиденний строк обчислюється саме з цієї дати. Відповідно до правил обчислення процесуальних строків, цей строк спливав 21.05.2026 року включно. Відзив на позовну заяву був сформований та направлений до суду через систему «Електронний суд» 21.05.2026 року, тобто в останній день визначеного строку, що свідчить про його подання у повній відповідності до вимог закону, без жодних порушень чи пропусків.
Щодо відсутності письмового погодження істотних умов кредитування, недоведеності факту укладення кредитного договору у відповідній редакції та спростування аргументів банку про автоматичне приєднання до умов викладено аналогічні доводи, що і у відзиві, з посиланням на правові позиції Верховного суду.
28 травня 2026 року представником позивача Поповим Є.В. сформовано у системі «Електронний суд» заперечення на заперечення відповідача у справі, які містять аналогічні доводи, що і у запереченні на відзив.
У судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» не з`явився, при цьому з поданої до суду заяви вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився.
У судовому засіданні, яке відбулось 04.06.2026 представники відповідача Ільїн О.В. та ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову з підстав та мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях. Разом з тим, представник ОСОБА_3 уточнив, що позовні вимоги визнаються частково, а саме щодо тіла кредиту, з урахуванням коштів, які внесені відповідачем, які також повинні бути зараховані у погашення тіла кредиту.
У судове засідання, призначене на 18 травня 2026 року представники відповідача Ільїн О.В. та ОСОБА_2 не з`явились, представник ОСОБА_3 сформував в системі «Електронний суд заяву про розгляд цивільної справи № 642/784/26 за їх з відповідачем відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати позицію, викладену у відзиві та запереченнях.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання, призначене на 18 червня 2026 року не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що 10 січня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву № 1106723 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг.
До матеріалів справи долучена довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 10 січня 2022 року є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети Заяви №1106723 з номером Кредитного договору № 002/13629805-SP, № картки НОМЕР_3 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443).
Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 10.01.2022 по 02.09.2025.
Станом на 02.09.2025, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за Заявою – договором № 002/13629805-SP від 10.01.2022 року (кредитна заборгованість), становить 65 236,45 грн, яка складається із:
- заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 34 816,02 грн;
- заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) – 30 420,43 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У розумінні ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд переконаний, що останній вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду виписку по особовому рахунку відповідача за період з 10.01.2022 по 02.09.2025.
Факт користування відповідачем грошовими коштами АТ «ТАСКОМБАНК» доведено позивачем та не оспорюється відповідачем.
Отже, суд дійшов до висновку, що позовна вимога у частині стягнення з відповідача заборгованості тіла кредиту є обґрунтованою та такою, яка підлягає задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить у тому числі, крім тіла кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 30 420, 43 грн.
Слід зазначити, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, у заяві-договорі від №1106723, наданій позивачем в копії, відповідач проставив свій підпис, яким підтверджує, що приймає (акцептує) умови Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена разом з Додатками, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту тощо на сайті банку. Проте, до матеріалів справи не долучено доказів щодо розміру встановленого кредитного ліміту по рахунку позивача та щодо розміру процентів. Натомість, долучені до позовної заяви виписки про рух грошових коштів на рахунку не містять інформації про дату та розмір встановленого кредитного ліміту та умови його використання.
У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, відсутність у заяві-договору відомостей щодо домовленості сторін про сплату процентів, не може розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.77-80 ЦПК України).
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
З огляду на вищевикладене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «ТАСКОМБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» в частині стягнення 30 420, 43 грн заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню.
Крім того із розрахунку заборгованості вбачається, що за період з виписки встановлено, що за період з 10.01.2022 по 02.09.2025 відповідачем сплачено 11 000 грн, з яких 7 487 грн 78 коп. були зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту, 3 512 грн 22 коп. списані Банком на погашення процентів за користування кредитом, що не передбачено умовами договору, а тому повинні бути зараховані на погашення тіла кредиту.
За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 002/13629805-SP від 10.01.2022 у розмірі 31 303 грн 80 коп. (34 816,02 (заборгованість по тілу кредиту) – 3 512,22 (погашення процентів)).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У матеріалах справи міститься Платіжна інструкція банку № 2255349469 від 19.01.2026, відповідно до якої, 19 лютого 2026 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» сплатило судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 48 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 277 грн 95 коп., тобто пропорційно до задоволених вимог.
Решта витрат покладається на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141 ст. ст. 258, 259, ст. 264, 265, ЦПК України, 
ухвалив:
Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором № 002/13629805-SP від 10.01.2022 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 31 303 грн 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» витрати з оплати судового збору в сумі 1 277 грн 95 коп.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄРДПОУ 09806443, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ЛОПІНА