Справа № 333/7052/25
Провадження № 2/333/425/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
11 травня 2026 року       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Железняк Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк Лариси Володимирівни до ОСОБА_2 , треті особи районна, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Космічному району, як орган опіки та піклуванння, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -
В С Т А Н О В И В:
05.08.2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк Л.В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: РА ЗМР по Космічному району, як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. 
Позов обґрунтований таким. Позивач є рідною бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дітей є ОСОБА_3 (син позивача) та ОСОБА_6 . Відповідно до Наказів Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 3518/1 та № 3524 від 03.06.2025 року діти тимчасово влаштовані в родину позивача та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 народилась до укладення шлюбу між її батьками, тому прізвище матері у свідоцтві про її народження зазначене « ОСОБА_4 ». ОСОБА_5 народилась у шлюбі, тому прізвище матері у свідоцтві про народження зазначене « ОСОБА_8 ». ОСОБА_9 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.12.2012 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 року. Після розірвання шлюбу відповідач повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Батько дітей проживає окремо, однак допомагає позивачу матеріально їх утримувати. ОСОБА_2 недобросовісно виконувала свої батьківські обов`язки з часу народження першої дочки - ОСОБА_4 , а після народження другої дочки ОСОБА_5 , відповідач стала зловживати алкогольними напоями, втратила нормальний моральний та фізичний облік. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 стала вести безладне антисоціальне життя, постійно зловживала спиртними напоями. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 народила від співмешканця дочку ОСОБА_10 . Дочок ОСОБА_23 та ОСОБА_11 відповідач використовує в корисних цілях заради державної допомоги. З часу відсторонення матері від участі у житті дітей, ОСОБА_1 займається їх доглядом та вихованням, лікуванням. Зокрема, саме за ініціативи позивача онучці ОСОБА_11 зробили операцію на очах, саме вона займається реабілітацією дитини. Відповідач приймала мінімальну участь у житті дітей, яка зводилась лише до їх відвідування. Однак після 2022 року ОСОБА_2 лише іноді зустрічається з дітьми для отримання коштів, які виплачуються на дітей, фактично створює ілюзію спілкування. Кілька разів відповідач брала дітей до себе на вихідні, однак їх приходилось забирати через кілька годин, оскільки діти дзвонили і казали, що голодні, а мама п`яна. З вересня 2022 року діти проживають без матері, лише з позивачем за вищевказаною адресою. Антисоціальне життя відповідача призвело до того, що вона вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України та була засуджена Запорізьким районним судом Запорізької області, який виніс вирок 04.10.2023 року у справі № 317/3632/23. З вересня 2022 року відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочок, не надає їм батьківської опіки та піклування, виявляє байдужість до потреб, стану та проблем дітей, демонструє свою повну безвідповідальність та байдужість. ОСОБА_2 не підтримує родинних відносин з дітьми. Онучки є внутрішньо-переміщеними особами. ОСОБА_2 , користуючись цим у корисних цілях, отримує державну допомогу на дітей та використовує її на власні потреби, а саме на алкоголь. Дітям відповідач взагалі не віддає з вказаної допомоги жодної копійки, не утримує дітей матеріально, ніде не працює. ОСОБА_2 вже більше трьох років фактично не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям та проблемами, фізичним, духовним та моральним розвитком, не бере участі у їх вихованні, не приймає участі в утриманні та лікуванні, будь-які прохання дітей ігнорує. ОСОБА_2 не відвідує доньок, не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, зокрема: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного доглядк, лікуваня, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Стягнути понесені судові витрати. 
Ухвалою судді від 06.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. 
Відзив на позов не надходив.
Ухвалою суду від 03.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. За клопотанням представника позивача витребувано висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей. За клопотанням представника РА ЗМР по Космічному району, як органу опіки та піклування, у ГУНП в Запорізькій області витребувано інформацію щодо викликів «102» чи зареєстрованих подій за участю ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
04.12.2025 року з ГУНП в Запорізькій області на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь, в якій зазначено, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» до відділу служби «102» надійшло 5 повідомлень за участю ОСОБА_2 , а саме: 21.09.2023 року (№ 18479) - чоловік погрожує фізичною розправою, вдома є дитина, заявниця не впускає чоловіка, він стукає, перебуває у стані алкогольного сп`яніння; 14.10.2023 року (№ 23048) - чоловік кидається на вагітну жінку, чоловік в стані алкогольного сп`яніння; 30.12.2024 року (№ 32659) - знайома ОСОБА_12 приїхала в гості до ОСОБА_13 з 5-ти місячною дитиною, вживала алкоголь, поводила себе неадекватно; 31.12.2024 року (№ 32582) - ображає чоловік ОСОБА_14 , в алкогольному сп`янінні, медична допомога не потрібна, заявник ОСОБА_2 також у стані алкогольного сп`яніння; 30.05.2025 року (№ 14849) - бабуся не віддає дітей та документи, заявниця ОСОБА_2 (а.с. 53-55).
19.02.2026 року до суду на виконання вимог ухвали суду з ГУНП в Запорізькій області надійшла наступна інформація. Відповідно до порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, згідно з довідкою про судимість № 26047626982943036041 від 16.02.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була засуджена 04.10.2023 року Запорізьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік. 12.03.2024 року ОСОБА_2 , була поставлена на облік Комунарського РВ ФДУ «Центр пробації» в Запорізькій області лист № 22/13/1140-24 від 12.03.2024 року. Знята з обліку 26.12.2024 року Комунарським РВ ФДУ «Центр пробації» в Запорізькій області на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2024 року, у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке вона була засуджена, відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, лист № 22/13/5540-24-24 від 26.12.2024 року (а.с. 82).
11.05.2026 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування РА ЗМР по Космічному району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов просила задовольнити, суду зазначила, що онучки з 2022 року проживають з нею, вона ними опікується, займається їх розвитком та вихованням. Мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, життям своїх доньок не цікавиться, іноді запрошує їх у гості на вихідні, проте діти там постійно голодні, а ОСОБА_2 нетвереза. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню дітей з матір`ю, остання обізнана про місце їх проживання, проте не відвідує дітей взагалі, не цікавиться їх навчанням та лікуванням. Відповідач отримує на дітей допомогу, як внутрішньо-переміщені особи, тому брала іноді їх на вихідні, ОСОБА_5 у минулому році брала на декілька тижнів, щоб підтвердити, що діти мешкають з нею. Жодних коштів на дітей вона не давала, хоча щомісячно отримує на них допомогу від держави.
Представник позивача - адвокат Железняк Л.В. додатково зазначила, що позивач з онучками адресу проживання не змінювали, діти повністю на забезпеченні бабусі, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не надає матеріальної допомоги. 
Відповідач про розгляд справи була обізнана, судом направлялись виклики поштою та за допомогою смс-повідомлень, також телефонували на мобільний номер відповідача, 30.03.2026 року ОСОБА_2 надала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, проте не з`явилась до суду як на ознайомлення зі справою, так і на судове засідання. Жодних заяв чи клопотань суду не надала.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування РА ЗМР по Космічному району у судове засідання 11.05.2026 року не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проте, під час розгляду справи в суді, зазначила, що дійсно наразі неповнолітні діти проживають з бабусею, знаходяться на утримання у останньої, мають нормальні умови для проживання, ОСОБА_1 добре піклується про онучок, вони мають гарні стосунки. Саме бабуся відвідує лікарні та начальні заклади, тобто активно приймає участь у розвитку дітей. Відповідач самоусунулась від виховання своїх доньок.
Третя особа - ОСОБА_3 до суду не з`явився, заяв та клопотань по суті позову не надав.
За клопотанням представника позивача судом був допитаний свідок ОСОБА_15 , яка зазначила, що є сусідкою ОСОБА_1 , мешкає в будинку з 2005 року, є старшою по під`їзду. ОСОБА_1 знає давно, з нею мешкають онучки, вона їх виховує, водить малу до садочку, гуляє на вулиці. Старша Ліля гуляє зі своїми подругами у дворі. Діти завжди охайні та ввічливі. За останні шість років матір дітей бачила один раз, вона приїздила на таксі, була у стані алкогольного сп`яніння, привезла якийсь пакет та поїхала. Не знає чи спілкуються діти з матір`ю десь, проте у дворі чи в гостях у ОСОБА_1 її не бачила. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду показала, що вона є вихователькою в садочку, який відвідує ОСОБА_17 . До садочку дівчинка почала ходити з вересня 2024 року, приводить і забирає її тільки бабуся. Усі питання вирішуються з бабусею, саме вона є в групі «вайбер» садочку. Матір дівчинки ніколи не бачила, до садочку остання не приходила. При спілкуванні з дитиною, ОСОБА_11 ніколи не згадувала про маму.
Також судом за участі психолога Мережка К.М. та представника органу опіки та піклування Курочкіної А.Ю. були допитані малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При спілкуванні з ОСОБА_20 дівчинка зазначила, що мешкає тривалий час з бабусею, більше шести років. З матір`ю раніше вона спілкувалась, на даний час не має бажання. Останній раз бачила маму два місяці тому, вона запрошувала її та ОСОБА_11 в гості, вони їздили. Бабуся ніколи не заперечує проти спілкування з мамою. У мами вони з сестрою бувають на вихідних, мама постійно займається своїми справами, вживає алкоголь, на них уваги не звертає. Коли мама вживає алкоголь, то починає питати про школу та оцінки, а твереза нічого не питає. Якщо сказати зайве слово, що не сподобається матері, то остання починає кричати і сваритись. Одного разу матір приїхала зі своїм чоловіком і він сказав, що вона «позор сім`ї», це дуже її образило, вона не хоче спілкуватись з мамою. Влітку 2025 року матір забирала до себе ОСОБА_11 , щоб оформили якісь документи, тоді сестра пару тижнів мешкала з мамою. На минулий новий рік мама запросила святкувати з нею, дуже сильно напилась, влаштувала сварку, потім сказала, щоб вона взагалі більше ніколи до неї не приходила. Декілька разів бачила у відрі для сміття у мами багато шприців, також бачила, як мама робила собі укол, а її чоловік казав, що цього не можна робити, коли вдома діти. Мама іноді казала своєму чоловіку «пошли сделаем фигню», і вони йшли в кімнату. За весь час мама купила одні штани та минулого літа дала 50 грн., більше грошей та подарунків не було. Повністю лікує, годує та купує одежу бабуся. Хоче далі жити з бабусею. 
ОСОБА_17 суду зазначила, що їй п`ять років, вона живе з бабусею і ОСОБА_23, до садочку її водить бабуся. Маму не пам`ятає коли бачила востаннє, зазначила, що маму звуть ОСОБА_21 . Годує і гуляє на вулиці з нею бабуся. Їздила до мами в гості давно, коли мама нічого не п`є, то вона хороша. Мама на неї не кричала. На запитання відповіла, що хоче жити з бабусею, а не з мамою. 
Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, малолітніх дітей, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , з 15.12.2012 року вони були в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 року (а.с. 15-17).
Від спільного проживання та шлюбу мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 9, зворіт) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11, зворіт).
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо-перемішеною особою, на облік взято з 24.06.2025 року, довідка № 2327-5003717780 (а.с. 10, зворіт).
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо-перемішеною особою, на облік взято з 24.06.2025 року, довідка № 2327-5003717757 (а.с. 11).
Згідно з наказами Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 3518/1 та № 3524 від 03.06.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовані в родину ОСОБА_1 та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що залишились без батьківського піклування (а.с. 10, 12, зворіт).
Головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР 26.05.2025 року складено акт про умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира обладнана меблями, має дві кімнати, газо-водо-електропостачання в наявності. Кімнати обладнані місцями відпочинку, є речі дітей, взуття, іграшки, місце для навчання для старшої дівчинки (а.с. 12).
З інформації наданої закладом дошкільної освіти № 285 «Посмішка» ЗМР № 01-17/106 від 25.06.2025 року та № 01-17/021 від 20.02.2026 року судом встановлено, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує даний заклад з 02.09.2024 року, батьки дитини контакту із закладом не підтримували, з вихователями не спілкувалися, не цікавились життям дівчинки, вихованням дитини займається бабуся - ОСОБА_1 (а.с. 13, 84).
Довідкою Запорізької гімназії № 97 ЗМР за № 01-22/363 від20.06.2025 року та № 01-22/025 від 05.02.2026 року підтверджено, що ОСОБА_23 навчається у гімназії, має завжди охайний вигляд, не пропустила жодного навчального дня, навчається на достатньому рівні, забезпечена комп`ютерною технікою. Мати дитини контакт з гімназією не підтримує, не спілкується з класним керівником. Батьківські збори відвідує бабуся - ОСОБА_1 , цікавиться життям дитини, постійно на зв`язку з класним керівником (а.с. 13, зворіт, а.с. 85).
У період з 11.06.2024 року по 13.06.2024 року та з 25.06.2024 року по 08.07.2024 року ОСОБА_17 перебувала в офтальмологічному відділенні, разом з дитиною у лікарні була бабуся ОСОБА_1 , дозвіл на лікування надавала бабуся. Мати дитини жодного разу не було у лікарні (а.с. 85, зворіт).
Згідно з листом КНП «Лівобережний центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» ЗМР від 04.03.2026 року ОСОБА_17 та ОСОБА_23 мешкають з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають на обліку в амбулаторії № 11 з листопада 2021 року, декларація укладена з лікарем Павленко О.О. в 2022 році. На прийоми діти приходять у супроводі бабусі, яка вирішує питання щодо лікування дітей та профілактики захворювань. Станом здоров`я мати дітей не цікавилася, на прийоми з дітьми не приходила (а.с. 90, зворіт).
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їз здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навяання, створювати належні умови для розвітку їх природнимх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьківських прав або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. 
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
У п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог представник позивача посилалась на покази малолітніх дітей та письмові докази. 
Відповідно до положень ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
На виконання ухвали суду заступником голови районної адміністрації від 01.05.2026 року, як орган опіки та піклування, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . 
Згідно з висновком, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд зауважує, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в не виконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.
Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, а саме: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5) не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач тривалий час зловживає алкогольними напоями, даний факт підтверджено інформацією з ГУНП в Запорізькій області, показами свідка та поясненнями самих дітей.
За таких обставин, суд приймає до уваги пояснення позивача, допитаного свідка щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами.
Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. 
Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно доньок є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення,судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18.12.2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16.07.2015 року, заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своїм дітям, не турбується про їх життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує доньок у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дітей, практично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Суд вважає за доцільне, роз`яснити ОСОБА_2 положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з п. 1, п. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей, суд виходить з того, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 років з 1 січня складає 3 512,00 грн. 
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що за станом здоров`я вона не може працювати, а її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останньою надано не було.
З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.08.2025 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк Лариси Володимирівни до ОСОБА_2 , треті особи районна, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Космічному району, як орган опіки та піклуванння, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 05.08.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Рішення складено і підписано суддею 11 травня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик