ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 квітня 2026 року 	Справа № 280/10791/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження, адміністративну справу 
за позовом – ОСОБА_1 
до – Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
05 грудня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її страхового стажу періодів роботи з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997 протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997, у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з часу призначення;
- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). Цю заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – Відповідач), що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.10.2025 № 0800-0219- 8122745. За результатом розгляду звернення пенсію було призначено з 03.08.2025, проте до стажу ОСОБА_1 не зараховано в повному обсязі періоди роботи у колгоспі з 30.07.1986 по 31.08.2005, про що вона дізналася з матеріалів електронної пенсійної справи. Оскільки будь-яких рішень або повідомлень про відмову в зарахуванні стажу Позивачу не надавалося, для з`ясування причин неналежного зарахування страхового стажу до органів Пенсійного фонду було направлено адвокатський запит. Листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 21.10.2025 № 2100-0210-8/42242 повідомлено, що для зарахування періоду роботи в колгоспі “Грузія”, КСП “Чонгар” з 30.07.1986 по 10.01.1994, з 11.01.1997 по 31.12.1997 до страхового стажу роботи необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Позивач вважає дії Відповідача щодо відмови в зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 30.07.1986 по 10.01.1994, з 11.01.1997 по 31.12.1997 такими, що суперечать чинному законодавству, та не відповідають критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправнимитому звернувся в суд з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою від 10.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.
07.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – Відповідач), що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.10.2025 № 0800-0219- 8122745. За результатом розгляду звернення пенсію було призначено з 03.08.2025, проте до стажу ОСОБА_1 не зараховано в повному обсязі періоди роботи у колгоспі з 30.07.1986 по 31.08.2005, про що вона дізналася з матеріалів електронної пенсійної справи. 
Листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 21.10.2025 № 2100-0210-8/42242 повідомлено, що для зарахування періоду роботи в колгоспі “Грузія”, КСП “Чонгар” з 30.07.1986 по 10.01.1994, з 11.01.1997 по 31.12.1997 до страхового стажу роботи необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні.
Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.07.1986:
30.07.1986 позивача прийнято в члени ордену Леніна к-з «Грузія» Геніческого району, Херсонської області (протокол №4 від 29.07.1986).
01.09.1982-24.06.1986 проходила навчання за направленням колгоспу в Запорізькому державному університеті (диплом н.в. №802567 від 25.07.1986).
30.07.1986 призначена на посаду методиста дитячого садка ділянки №1 (постанова №1 від 29.07.1986). 
20.11.1986 призначена завідуючою- методистом дитячого садка ділянки №1 (постанова від 20.11.1986). 
22.11.1996 на підставі рішення загальних зборів КПСП «Чонгар» перейменовано на КСП «Грузія» (протокол №2 від 22.11.1996).
12.01.1997 відпустка для догляду за дитиною до 6р. з 12.01.1997 до 11.01.1998 (протокол №1 від 20.01.1997).
19.03.1999 затверджена другим диспетчером друкаркою (текстом оригіналу - машинисткой) (рішення від 19.03.1999).
02.04.1999 затверджена завідуючою-методистом дитячого садка ділянки №1 (рішення від 02.04.1999). 
12.01.1998 затверджена завідуючою-методистом дитячого садка ділянки №1 (протокол №1 від 12.01.1998).
14.03.2000 на підставі рішення загальних зборів КСП «Грузія» перейменовано на ЧАП «Чонгар» (протокол №4 від 14.03.2000).
31.08.2005 звільнена з членів ЧАП «Чонгар» за власним бажанням (протокол №95 від 31.08.2005).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, (далі-Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, (розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV доповнено пунктом 2-1 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року).
Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Щодо періодів з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997, якиі не враховано до страхового стажу через відсутність в трудовій книжці колхозника інформації про відпрацьований трудовий мінімум.
До набрання чинності Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення.
Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).
Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Трудова книжка позивача № 0953941 від 30.07.1986, копія якої наявна в матеріалах справи, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.
У записах в розділі “Трудова участь в громадському господарстві”, що містяться на сторінках 18-21 трудової книжки Позивача НОМЕР_1 вказано встановлений у колгоспі мінімум трудоднів та відпрацьовані Позивачем дні.
Відсутність в трудовій книжці позивача записів щодо кількості вихододнів, встановленого відпрацьованого мінімуму не може створювати негативних наслідків для позивача, зокрема, щодо його права на пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.
Отже, суд не приймає посилання відповідача, що зазначені в рішенні, на відсутність в трудовій книжці записів щодо вихододнів, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, періоди роботи позивача з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997 підлягають зарахуванню до страхового стажу.
З огляду на викладене, суд зазначає, що дії відповідача у цій справі не відповідають чинному законодавству України.
Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Поряд з цим, згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №676/1557/16-ц (провадження №14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає).
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, відповідач має перерахувати пенсію позивачеві не лише на майбутні періоди, але й за весь попередній період, починаючи з дня призначення.
Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений дослідженими доказами частково, тому підлягає задоволенню частково.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень, яким порушено права позивача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, (для листування 33608), код ЄДРПОУ 21084076) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її страхового стажу періодів роботи з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997 протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 30.07.1986 по 10.01.1994 та з 11.01.1997 по 31.12.1997, у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з часу призначення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968,96 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький