КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року справа №320/13682/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головне Управління Держпродспоживслужби в Київській області до Приватне підприємство "КВАРЦ ПЛЮС-1" про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне Управління Держпродспоживслужби в Київській області з позовом до Приватне підприємство "КВАРЦ ПЛЮС-1" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 783,00 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят три гривні та 00 коп.). 
В якості підстави позову позивачем зазначено про несплату в добровільному порядку відповідачем штрафу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду провадження у адміністративній справі відкрите, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, попри направлення примірника ухвали, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
У зв`язку із зазначеним, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
28.08.2023 року позивачем складено протокол про порушення законодавства про рекламу Приватним підприємством "КВАРЦ ПЛЮС-1", у якому зазначено про наявні ознаки порушення вимог частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу», тобто, порушення порядку розміщення зовнішньої реклами у межах населеного пункту.
На підставі вищеозначеного протоколу 24.04.2023 року позивачем направлено рекламодавцю, Приватному підприємству "КВАРЦ ПЛЮС-1" листа-вимогу за вихідним номером №10-5.5/4156-23 від 20.07.2023 року, яким повідомлено про необхідність надати у десятиденний строк на електронну адресу (info@kiev-dpss.gov.ua) та, в подальшому - на поштову адресу позивача інформацію, передбачену вимогами частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: пояснення, копію свідоцтва про державну реєстрацію (витяг), затверджені макети реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, рекламодавцем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.
25.08.2023 року позивачем направлено Повторну вимогу за вихідним номером №10-5.5/5113-23 від 25.08.2023 року, якою повідомляло про необхідність надати інформацію до 25.09.2023 року, запитувану попереднім Листом-вимогою.
25.09.2023 року посадовою особою позивача складено Протокол про порушення частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: неподання на вимогу органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, затвердженого макету реклами, документів, усних та/або письмових пояснень, відео- та аудіозаписів, а також інформації щодо вартості розповсюдження зовнішньої реклами за адресою вул. Київський шлях, м. Бориспіль, Київська область.
За недотримання встановлених законом вимог частини першої статті 16 та частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 24.10.2023 року Головним управлінням винесено Рішення №68 та №69 про накладення штрафів у розмірі 5 083,00 грн. та 1 700,00 грн. відповідно
Загальна сума штрафних санкцій за порушення законодавства про рекламу відповідно до Рішень №68 та №69 щодо Приватного підприємства "КВАРЦ ПЛЮС-1" становить 6 783,00 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят три гривні та 00 коп.).
Доказів оскарження даних рішень та/або добровільної сплати штрафу до суду не надано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України "Про рекламу" від 03 липня 1996 року №270/96-ВР, який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу", реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.
За приписами ч.1 ст. 26 Закону України "Про рекламу", контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.
Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про рекламу" особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами (у тому числі користувацького контенту, який визнається рекламою), в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні у порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами (ч.2 ст. 27 Закону України "Про рекламу").
Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України "Про рекламу", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету України, Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, а також крім тих, які віднесено до компетенції Національного банку України, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.
Частиною 6 ст. 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, якою затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (далі Порядок №693), підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.
Відповідно до пункту 16 Порядку №693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Пунктом 22 Порядку №693 визначено, що не сплачений у добровільному порядку штраф стягується в установленому законодавством порядку.
Судом встановлено, що відповідач відзиву на позов із запереченнями щодо позову не надав, і не оскаржував винесене суб`єктом владних повноважень рішення.
Частиною 11 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до п. 20 Порядку, накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 по справі №812/1234/18 висловила позицію, що "на Держпродспоживслужбу покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами та стягнення штрафів у судовому порядку".
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що у справах за позовами про стягнення несплачених адміністративно-господарських санкцій не може надаватися оцінка законності постановам про їх застосування, оскільки це виходить за межі предмету доказування та повинно вирішуватися у справі щодо їх оскарження.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.09.2018 по справі №2a-1465/10/0470, суд дійшов висновку, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.
Вимогою заявленого позову є стягнення суми санкцій, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення такої суми в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.
При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом санкцій не охоплюється предметом доказування даного позову, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні санкції застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі №826/18379/14 та постанові від 18.06.2018 по справі №805/3284/17-а.
За наведених обставин у сукупності, оскільки відповідачем не надано суду доказів дотримання вимог Закону України "Про рекламу", вимог позивача що надання інформації, і сплати до державного бюджету штрафу у сумі:
- 5083,00 грн (п`ять тисяч вісімдесят три гривні та 00 коп.) згідно рішення №68 від 24.10.2023 року;
- 1700 грн 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень та 00 коп.) згідно рішення №69 від 24.10.2023 року.
А тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (вул. Паркова, буд. 34А, м. Вишневе, Бучанський р-н., Київська обл., 08134, ЄДРПОУ: 40323081) до Приватного підприємства "КВАРЦ ПЛЮС-1" (вул. Глібова, буд. 6, м. Бориспіль, Київська обл., 08303, ЄДРПОУ: 34948481) про стягнення штрафних санкцій - задовольнити.
2. Стягнути з Приватного підприємства "КВАРЦ ПЛЮС-1" (вул. Глібова, буд. 6, м. Бориспіль, Київська обл., 08303, ЄДРПОУ: 34948481) в судовому порядку штрафні санкції, передбачені рішеннями №68 та №69 від 24.10.2023 року у загальному розмірі 6 783,00 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят три гривні та 00 коп.) до державного бюджету України.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
5. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя Марич Є.В.