Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року Справа№200/8494/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
визнати протиправними дії щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.09.2014; 
зобов`язати поновити з 01.09.2014 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась з 01.09.2014.
Позивач зазначила, що є пенсіонером з 2002 року, а з 01.09.2014 їй протиправно припинено виплату пенсії, рішення про припинення виплати пенсії не приймалося, через що виплату пенсії припинено у спосіб, що не відповідає статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI Зазначене, на думку позивача, свідчить про протиправність та незаконність припинення виплати їй пенсії. Позивач вважає, що невиплата пенсії відповідачем є порушенням гарантованого Конституцією України права на соціальний захист, що, окрема, включає, право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. 
У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. За змістом відзиву позивач перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровське (м.Хрестівка) Донецької області, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, водночас, згідно з переліком населених пунктів, що затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1058-р місто Хрестівка є окупованим Російською Федерацією, на території Хрестівської територіальної громади діяльність органів державної влади, в тому числі і органів Пенсійного фонду України припинено. Нарахування пенсії позивачу уповноваженим органом Пенсійного фонду України здійснювалось по серпень 2014 року та зупинено через неможливість функціонування органів державної влади України на окупованих територіях та фактичною втратою зв`язку з позивачем. Особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мали право на продовження пенсійних виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, що має бути підтверджено довідкою внутрішньо переміщеної особи. Головне управління зауважило, що із заявами про взяття на облік та поновлення виплати пенсії до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 не зверталася, підстав для нарахування та виплати пенсії з 01.09.2014 немає.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою від 10.11.2025 позов залишено без руху, у встановлений судом строк позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Ухвалою від 01.12.2025 провадження у справі відкрито. Ухвалою від 05.05.2026 позов залишено без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.09.2014 по 27.05.2025 у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. 
Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пенсійного посвідчення, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області 15.11.2002, позивач є пенсіонером, посвідчення видано довічно.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у відповідь на звернення позивача від 01.08.2025 листом від 14.08.2025 № 31106-30224/Ш02/8-0500/25 повідомив, що позивач як отримувач пенсії на обліку у Головному управлінні не перебуває. Згідно із зазначеним у листі перевіркою архіву електронних особових справ встановлено, що позивач перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровське (м. Хрестівка) Донецької області, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, нарахування пенсії позивачу здійснено по серпень 2014 року. Хрестівська територіальна громада перебуває на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно з Переліком населених пунктів, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р. За змістом листа особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мали право на продовження пенсійних виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, що має бути підтверджено довідкою внутрішньо переміщеної особи. Позивач за продовженням виплат не зверталась, відтак в жовтні 2014 року пенсійна справа була закрита з причин «вибув в інший район». Для відновлення пенсійних виплат позивачу необхідно звернутись до органу Пенсійного фонду із заявою про взяття на облік із зазначенням інформації про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ.
Будь-які документи, які б свідчили про прийняття пенсійним органом рішення про припинення виплати пенсії позивачу з вересня 2014 року в матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг встановлено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом ЗУ № 1058).
Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з положеннями частини 1 якої виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії, передбачених ст. 49 ЗУ № 1058 або інших випадків що визначені законом.
На час припинення виплати пенсії позивачу ані Законом України № 1058, ані будь-яким іншим законом не передбачалось її припинення з підстав: 1) припинення діяльності органів державної влади, в тому числі і органів Пенсійного фонду України згідно з Переліком населених пунктів, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, через окупацію певних територій України; 2) непереміщення пенсіонера в певні населені пункти та неподання заяви про взяття на облік.
До того ж, Розпорядження Кабінету Міністрів України №1058-р прийнято 07.11.2014, тобто, пізніше за припинення виплати позивачу пенсії з 01.09.2014.
Висновок про те, що відсутність довідки про взяття особи на облік як такої, що переміщується з тимчасово окупованої території України, не є підставою для невиплати соціальних виплат, сформовано в тому числі Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 по справі №243/3505/16-ц.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, вказав, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).
У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні від 08.07.2004 у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
Згідно ч. 1 ст. 117 Цивільного Кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі “Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії” від 29.11.1991 Порушенням “мирного володіння майном”, яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.
Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Таким чином, позивач має право на отримання пенсії, виплата якої з 01.09.2014 була безпідставно та всупереч ст. 49 ЗУ № 1058-IV припинена.
Щодо неперебування позивача на обліку відповідача, як стверджує останній, то наразі виплата пенсіонерам пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за місцем проживання осіб, що закріплено, зокрема, у Законі № 1058-IV, Положенні про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, та Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279.
Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 01.10.2019 у справі №826/3943/16 територіальним органом, вповноваженим на вирішення питання про поновлення пенсіонеру виплати пенсії, слід вважати орган за місцем реєстрації позивача та зняття його з обліку.
Позивач зареєстрована згідно з відомостями паспорту серії НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , тобто на території області, де свої повноваження здійснює відповідач. 
У справі Рисовський проти України Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про вжиття органом пенсійного фонду заходів, спрямованих на врегулювання питання правонаступництва Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області, де отримувала пенсію позивач до вересня 2014 року, яке наразі не діє.
Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" від 07.11.2014 №595 зобов`язано міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації забезпечити до 01.12.2014 переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.
У зв`язку з відсутністю умов для забезпечення функціонування та здійснення в повному обсязі повноважень окремих управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей (далі - управління Фонду) правління Пенсійного фонду України прийнято постанову від 12.05.2015 № 9-1, якою затверджено Перелік управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, повноваження з обслуговування страхувальників яких здійснюють головні управління Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 №9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників» обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 № 41/26486, здійснюються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаним управлінням Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови (далі - управління Фонду, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників).
Відповідно до Переліку, затвердженого цією постановою, повноваження Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області станом на тепер тимчасово здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
На час прийняття вказаної постанови передбачалось, що повноваження з обслуговування страхувальників Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області здійснювало УПФУ в м. Красний Лиман. Місцезнаходженням Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області та УПФУ в м. Красний Лиман визначалось: 84406, м. Красний Лиман, вул. Фрунзе, 15.
Таким чином, вказаною постановою передбачалось, що місцезнаходження Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровське Донецької області є місцезнаходження УПФУ в м. Красний Лиман, однак УПФУ в м. Кіровське Донецької області не здійснює свої повноважень, а певний обсяг його повноважень здійснювало УПФУ в м. Красний Лиман, а наразі – відповідач.
Аналогічних висновків дійшов Верховним Судом в постанові від 27.12.2019 у справі №757/42871/15-а при вирішенні аналогічного питання щодо повноважень по виплаті коштів, боржником з виплати яких було УПФУ в Калінінському районі м. Донецька, що також не функціонує (та фактично відсутнє за місцем реєстрації) та вирішив замінити боржника у такому спорі (УПФУ в Калінінському районі м. Донецька) на Головне правління ПФУ в Донецькій області як правонаступника прав та обов`язків УПФУ в Калінінському районі. 
Верховний Суд в цій постанові також вказав, що аналогія закону та аналогія права допускається для застосування адміністративним судом виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини. Зазначив, що практика Касаційного адміністративного суду щодо допустимості застосування аналогії закону для гарантування особі права на соціальний захист сформована, зокрема, у постановах від 09.11.2018 у справі №751/11448/16-а та від 21.02.2019 у справі № 565/1071/17.
При цьому, відповідно Постанови КМУ 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в м. Красному Лимані реорганізовано шляхом злиття з Бахмутським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України.
Також з метою забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020№ 925 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», наказу Пенсійного фонду України від 02.11.2020 № 115 «Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду», наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.11.2020 № 1663 «Про заходи у зв`язку з реорганізацією територіальних органів Фонду області» проведено реорганізацію територіальних органів Пенсійного фонду України в області, а саме: Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Таким чином, зважаючи на наведене та те, що відповідач здійснює свої повноваження як орган, який виплачує пенсію особам, що проживають у Донецькій області, а позивач зареєстрована в Донецькій області, суд дійшов висновку, що у такому випадку відбулось адміністративне (публічне) правонаступництво відповідачем обов`язків з нарахування та виплати пенсії позивачу за наявності права останньої на її отримання.
Так, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що перехід прав та обов`язків від одного суб`єкта владних повноважень владних повноважень до іншого, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення суб`єкта владних повноважень як юридичної особи, що вибув з публічних правовідносин.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а.
З огляду на таке, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з 28.05.2025 (у межах 6-місяного строку звернення до суду, оскільки в іншій частині позовні вимоги залишені без розгляду).
Беручи до уваги протиправність припинення нарахування та виплати пенсії, то її має бути поновлено, відтак, підлягають також вимог про зобов`язання відповідача поновити з 28.05.2025 нарахування та виплату пенсії і виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась з 28.05.2025 (у межах 6-місяного строку звернення до суду, оскільки в іншій частині позовні вимоги залишені без розгляду).
Отже, позов підлягає задоволенню повністю.
Пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії та сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.
Згідно з частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, який підлягає стягненню на її користь з відповідача повністю.
З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 28.05.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити з 28.05.2025 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась з 28.05.2025.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять тисяч) гривень 20 копійок. 
Рішення суду у межах суми виплати пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:
ОСОБА_1 (позивач) – адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач) – адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010.

Суддя А.С. Михайлик