Справа № 161/9508/26 
Провадження № 2/161/5286/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого – судді Черняка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №0957517638, відповідно до умов якого відповідачу було кошти у розмірі 2090 грн., строком на 30 днів. Договір укладено в електронній формі. 
Крім того, 27.08.2020 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір №2841160, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 3000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка 1,90%.
Згідно договору факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021 року ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги до відповідача за договором №0957517638 до ТОВ «Вердикт Капітал».
В подальшому, на підставі договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за договором №0957517638 перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Згідно договору відступлення прав вимоги № 18-02/25, право вимоги за договором №0957517638 перейшло до позивача.
26.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» було укладено Договір факторингу № 26032021, згідно з умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги за договором №2841160.
23.05.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та позивачем укладено договір факторингу № 23/05/24, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за договором №2841160.
Станом на дату звернення відповідачем не виконано зобов`язання за вказаними договорами.
На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у розмірі 41373,03 грн., а також суму понесених судових витрат.
Ухвалою судді від 18.05.2026 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Судом встановлено, що 20.08.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №0957517638, відповідно до умов якого відповідачу було кошти у розмірі 2090 грн., строком на 30 днів (а.с.14).
Крім того, 27.08.2020 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір №2841160, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 3000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка 1,90% (а.с.9-10).
Договори укладено в електронній формі.
З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договорів відповідач не виконувала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання.
Згідно договору факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021 року ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги до відповідача за договором №0957517638 до ТОВ «Вердикт Капітал».
В подальшому, на підставі договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за договором №0957517638 перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Згідно договору відступлення прав вимоги № 18-02/25, право вимоги за договором №0957517638 перейшло до позивача.
26.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» було укладено Договір факторингу № 26032021, згідно з умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги за договором №2841160.
23.05.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та позивачем укладено договір факторингу № 23/05/24, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за договором №2841160.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором позики №0957517638 становить 31533,03 грн., з яких 2090 грн. – тіло кредиту, проценти за користування коштами – 29443,03 грн.
Суд зауважує, що належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію договору, до матеріалів позову не додано.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Аналіз копії відомості про нарахування та погашення заборгованості за цим договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.
Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
За таких обставин, сума відсотків, що підлягає до стягнення з відповідача складає 1097,25 грн. (2090 грн. х 1,75 % х 30 днів).
Загальний розмір заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача за договором № 0957517638 становить 3187,25 грн. (2090 грн. + 1097,25 грн.).
Згідно умов договору № 2841160 сума кредиту становить 3000 грн., які надаються строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 1,90%. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідача за договором становить 9840 грн. (3000грн. - тіло кредиту, 6840 грн. - нараховані проценти за користування кредитом).
Враховуючи строк кредитування, сума відсотків, що підлягає до стягнення з відповідача складає 1710грн. (3000 грн. х 1,9 % х 30 днів).
Загальний розмір заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача за договором № 2841160 становить 4710 грн. (3000 грн. + 1710 грн.).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову у загальному розмірі за двома договорами розмірі 508,20 грн. (3187,25 грн. + 4710 грн.).
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1790,29 грн. (2662,40 грн. х 7897,25грн. / 41373,03 грн.).
Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги підтверджується договором про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, актом про надання юридичної допомоги, заявкою на надання правової допомоги №31 від 31.03.2026 (а.с. 11-13).
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін. 
Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Виокремлення адвокатом «усної консультації» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складення позовної заяви», тому визначення оплати на суму 4000 грн. має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. 
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 2290,55 грн. (12000 грн. х 7897,25грн. / 41373,03 грн.).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» за заборгованість за кредитним договором № 2841160 від 27.08.2020 року та договором позики №0957517638 від 20.08.2020 року у розмірі 7897 (сім тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 508 (п`ятсот вісім) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 2290 (дві тисячі двісті дев`яносто) грн. 55 коп. витрат на правову допомогу.
В задоволені решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця 6, офіс 521; код ЄДРПОУ 42640371).
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення суду складено 15 червня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк