ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4575/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), у якій просить суд:
- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.03.2026 №11380-11934/K-02/8-1300/26, у зверненні від 21.03.2026 фактично отриманою 11.03.2026 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2026, відповідно до ст.135 Закону №1402-VIII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абз. 4 ст. 7 Закону України ст. 7 Закону України від 03.12.2026 № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік" у сумі 3328 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2026 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абз. 4 ст. 7 Закону України від 03.12.2026 № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік" у сумі 3328 грн. з врахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.03.2026 звернувся до відповідача зі заявою про здійснення перерахунку довічного утримання у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, зокрема з 01.01.2026, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; законодавством не передбачено проводити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 23.03.2026 суддя відкрила провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішила розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.
10.04.2026 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29990), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення розміру суддівської винагороди, після винесення рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, а саме після 18.02.2020. Натомість, після 18.02.2020 не приймались нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 07.07.2023, з 17.07.2018 одержував пенсію за віком. Суддівська винагорода для обчислення грошового утримання становить 282576,00 грн. Розмір пенсії обчислено на підставі поданих заявником документів про стаж та відповідає матеріалам пенсійної справи. Враховуючи вищенаведене, немає підстав для здійснення перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
13.04.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 5494ел), яка мотивована тим, що відповідачу достеменно відома правова позиція даної категорії справ, в т.ч. рішення Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24 щодо зобов`язання ПФУ "автоматичного" перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складовою чого є розрахунок базового розміру посадового окладу.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
21.03.2026 позивач звернувся до відповідача зі заявою про здійснення перерахунку довічного утримання у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, зокрема з 01.01.2026.
11.03.2026 позивач отримав відповідь відповідача від 05.03.2026 № 11380-11934/К-02/8-1300/26, відповідно до якої відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з загальних підстав дотримання відповідачем норм Конституції та законів України, зокрема, відсутності законодавства яке передбачає проводити такий перерахунок у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб.. 
Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору, суд застосовує такі норми права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Право судді на пенсію або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці врегульовано ст. 142 Закону № 1402.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 142 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
За змістом ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Статтею 7 Закону України від 03.12.2025 № 4695-IX "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:
дітей віком до 6 років - 2817 гривень;
дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень;
працездатних осіб - 3328 гривень;
працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року;
осіб, які втратили працездатність, - 2595 гривень;
осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення за рішеннями суду, - 1600 гривень.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 у справі № 360/503/21 сформував правовий висновок про те, що виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть. Одночасно з цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, прямо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Верховний Суд зазначив, що Законом України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966) не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Водночас Законом № 966 судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. Натомість Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.
Будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Конституційний Суд України в п. 4.1 рішення від 11.03.2020 у справі № 4-р/2020 з посиланням, в тому числі на норми міжнародного права, зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 19.11.2013 № 10-рп/2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016, від 04.12.2018 № 11-р/2018, від 18.02.2020 № 2-р/2020).
Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, своєю чергою, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 24.06.1999 № 6-рп/99, перше речення абз. 6 п.п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини рішення від 03.06.2013 № 3-рп/2013, друге речення абз. 6 п.п. 3.2., абз. абз. 27, 33, 34 п.п. 3.3 п. 3 мотивувальної частини рішення від 04.12.2018 № 11-р/2018).
Отже, для спірних правовідносин спеціальними є норми ст. 135 Закону № 1402, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Варто також зазначити, що зміни до Закону № 1402 у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди в період, про який йде мова у позовній заяві, а також до Закону № 966 щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, для цілей визначення суддівської винагороди, немає.
Водночас Закони №№ 1082, 1928, 2710, 3460 фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.
Згідно із позицією Верховного Суду у такій категорії спорів Законом № 1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402.
Суд підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402 й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
Крім того Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25 сформував такий висновок щодо спірних правовідносин. У зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання; для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому, суд вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, оскільки спірні правовідносини у справі № 240/9028/24 стосувалися проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді. Натомість, у справі, що розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.04.2026 у справі № 160/5233/25, від 09.04.2026 у справі №380/23531/24, від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24, від 13.11.2024 у справі № 200/1707/24, від 20.02.2025 у справі № 420/3716/24, від 08.04.2026 у справі № 340/1792/25, від 31.03.2026 у справі № 560/2583/25, від 31.03.2026 у справі № 420/5660/25, від 01.04.2026 у справі № 520/27065/24, від 25.03.2026 у справі № 340/519/25.
З огляду на вказане суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідно до ст. 7 Законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 01 січня 2026 року залишається незмінним та становить 2102,00 грн., тож підстави для перерахунку довічного утримання позивача відсутні.
Оцінюючи ж аргументи відповідача про те, що всупереч приписам п. 6 розділу IV Порядку № 3-1 до заяви позивача про перерахунок довічного утримання не надано довідки про суддівську винагороду, суд зазначає таке.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09.02.2023 № 7-2) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, врегульований розділом IV Порядку № 3-1.
Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.
За змістом абз. абз. 1, 2 п. 6 розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.
Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.
Суд відзначає, що відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, подаються до Пенсійного фонду України під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними.
Розмір суддівської винагороди визначений ст. 135 Закону № 1402 і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд України знає безпосередньо з Закону.
За таких обставин довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, ДСА, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд України про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Суд також звертає увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.
Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку №3-1. Зокрема у рішеннях від 01.03.2019 № 12, від 09.04.2021 № 7.
Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27.10.2022 у справі № 640/10564/21, від 12.09.2023 у справі № 540/7777/21, від 28.11.2023 у справі № 640/16655/21, від 12.09.2024 у справі №580/2522/24, який суд ураховує на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України.
Застосовуючи зазначений правовий висновок в контексті обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на ненадання позивачем до заяви про перерахунок довічного утримання довідки про суддівську винагороду є помилковими.
Інших вагомих доводів, фактичних обставин, які б впливали на правильність вирішення судом цього спору, відповідач не навів.
З урахуванням викладеного у сукупності суд резюмує, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці із застосуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01.01.2026 3328,00 грн., а відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку є протиправною.
З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся з цим позовом до суду, належить зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2026 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача виходячи із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абз. 4 ст. 7 Закону України від 03.12.2026 № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік" у розмірі 3328,00 грн.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України від 03.12.2026 № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік" у розмірі 3328,00 гривень.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області (код ЄДРПОУ 13814885; адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити з 01.01.2026 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України від 03.12.2026 № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік" у розмірі 3328,00 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885; адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 15.06.2026.

Суддя Потабенко В.А.