ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/84/16(758/13794/20) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,

за участі секретаря судового засідання Громака В. О.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  
на рішення Господарського суду Чернігівської області (суддя Сидоренко А. С.) від 10.10.2024
на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Доманська М. Л., судді: Остапенко О. М., Козир Т. П.) від 10.12.2025
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОСББ в 16А" 
до 1) ОСОБА_1  
2) ОСОБА_2 
3) ОСОБА_3 
4) Публічного акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгеніївна
2) Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг"
про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації 
у межах справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стефан" ЛТД
про визнання банкрутом Публічного акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього. 
Учасники справи:
представник позивача - не з`явився;
представник відповідача 1 - Персій І. В., адвокат;
представник відповідача 2 - не з`явився;
представник відповідача 3 - не з`явився;
представник відповідача 4 - не з`явився;
представник третьої особи 1 - не з`явився;
представник третьої особи 2 - не з`явився.

1. Короткий зміст вимог
1.1. 25.02.2016 Господарський суд Чернігівської області ухвалив порушити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стефан" ЛТД провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього (далі - Боржник) за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном та призначити розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Ронського Р. М. тощо.
05.12.2018 Північний апеляційний господарський суду постановив визнати Боржника банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Ронського Р. М.
1.2. 01.12.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОСББ в 16А" (далі - Позивач) подало позов, в якому, з урахуванням поданої 14.07.2023 заяви про зміну предмета позову, просило про:
- визнання недійсним укладеного між договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є. за № 1644 (далі - Договір 1), укладеного між ОСОБА_1 (покупцем) (далі - Відповідач 1) та ОСОБА_2 (продавцем) (далі - Відповідач 2);
- скасування державної реєстрації права власності, запис № 23686246, вчиненого держаним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є. на підставі Договору 1, що посвідчує право власності Відповідача 1 на нежитлове приміщення № 109 площею 125,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Приміщення);
- скасування державної реєстрації змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 975430380000, на підставі якої збільшено площу нежитлового приміщення № 109 на 70 кв. м до 125 кв. м (рішення ОСОБА_4 Державного реєстратора Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" про реєстрацію прав та їх обтяжень № 40441879) від 02.04.2018;
- скасування державної реєстрації права власності № 23686246, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальною площею 55,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності № 23686246, підстава виникнення права власності: Договір 1;
- визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3 (продавцем) (далі - Відповідач 3) та Відповідачем 2 договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є. за № 896 (далі - Договір 2); 
- скасування державної реєстрації права власності № 20712911, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальною площею 55,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності № 20712991, підстава виникнення права власності: Договір 2;
- визнання недійсним укладеного 01.10.2010 між Відповідачем 3 та Публічним акціонерним товариством Трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього (далі - Відповідач 4) договору інвестування об`єкта нежитлового будівництва (далі - Договір 3);
- скасування державної реєстрації права власності № 15460697, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальною площею 55,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності № 20712991, підстава виникнення права власності: Договір 3, технічний паспорт, виданий 26.01.2015, довідка № 4/11-1 від 04.11.2010;
1.3. Позов обґрунтований незаконністю відчуження спірного Приміщення за оспорюваними договорами зі здійсненням оспорюваних державних реєстрацій права власності на таке нерухоме майно за відповідними власниками (Відповідачами 1, 2, 3), оскільки спірне Приміщення є частиною підвалу відповідного багатоквартирного будинку, у якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) Позивача, а тому є допоміжним приміщенням, призначеним для побутового обслуговування мешканців будинку, пов`язане з будинком спільним призначенням і належить до спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, яке належить власникам квартир такого будинку, через що право на спірне майно не підлягало відчуженню з державною реєстрацією як на окремий об`єкт нерухомого майна у складі відповідного житлового багатоквартирного будинку. 
1.4. 13.11.2023 Відповідач 1 подав заяву про застосування позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску Позивачем такого строку.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1. 10.10.2024 Господарський суд Чернігівської області постановив рішення (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025) про часткове задоволення позову: 
- визнання недійсними договорів купівлі - продажу: від 01.12.2017, укладеного між Відповідачами 1, 2, від 01.06.2017, укладеного між Відповідачами 2, 3, та договору інвестування об`єкта нежитлового будівництва від 01.10.2010, укладеного між Відповідачами 3, 4;
- скасування державної реєстрації права власності Відповідача 1 на Приміщення площею 125,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, номер запису про право власності 23686246), державної реєстрації права власності Відповідача 2 на Приміщення площею 55,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, номер запису про право власності 20712991); державної реєстрації права власності Відповідача 3 на Приміщення площею 55,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000, номер запису про право власності 15460697);
- з відмовою у решті позову.
2.2. Судові рішення мотивовані незаконністю оспорюваних правочинів з послідовного відчуження спірного Приміщення та послідовної реєстрації за відповідними відповідачами права власності на спірне нерухоме майно як на окремий об`єкт права власності, оскільки спірне приміщення за своїми технічними та юридичними характеристиками входить до переліку допоміжних приміщень будинку з призначенням для його обслуговування, є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, а тому не можуть бути власністю відповідачів і як наслідок - предметом оспорюваних договорів, що виключає набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав.
Також суди зазначили про недобросовісність відповідачів під час набуття права власності на спірне майно, право Відповідача 1 як останнього набувача спірного майна захистити свої права шляхом звернення до попереднього набувача ( ОСОБА_2 ) з вимогою про застосування правових наслідків недійсності правочину. 
Відхилення вимог про застосування наслідків спливу позовної давності мотивоване тим, що відповідний строк у спірних правовідносинах не був пропущений Позивачем, він не був стороною оспорюваних правочинів та випадково, з оголошення, дізнався про останній продаж Приміщення.

3. Встановлені судами обставини
3.1. Розпорядженням Виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільська районна у м. Києві державна адміністрація) від 27.06.2008 № 1034 "Про затвердження акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом 1-ої черги забудови урочища "Гончарі-Кожум`яки" (IV-й; VI-й; ХІ-й пускові комплекси) було затверджено акти державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом 1-ої черги забудови урочища "Гончарі-Кожум`яки", а саме житлових будинків по АДРЕСА_1 № № 14, 16-А , 18 , 20, 22 (IV пусковий комплекс).
Згідно з Додатком 2 до розпорядження Виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільська районна у м. Києві державна адміністрація) від 27.06.2008 № 1034 серед переліку об`єктів житлово-цивільного призначення, прийнятих в експлуатацію, вказано, зокрема, будівництво 1-ої черги забудови урочища "Гончарі-Кожум`яки" (IV-й пусковий комплекс), а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 16-А. Загальна площа будинку становить 520,0 кв.м, житлова площа квартир будинку становить 227,0 кв.м., кількість поверхів: 3 з підвалом + мансарда; кількість квартир 6, замовник: ВАТ трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього; прийнято на баланс експлуатаційної організації TOB "Житлокомфорт".
3.2. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого ІДАБК у місті Києві 24.07.2008 за № 226, затвердженого розпорядженням Подільської РДА від 27.06.2008 за № 1034, прийнято в експлуатацію житловий будинок № 16Б на АДРЕСА_1 (поштова адреса - АДРЕСА_1).
3.3. Розпорядженням Виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільська районна у м. Києві державна адміністрація) від 31.01.2008 № 89 "Про затвердження акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом 1-ої черги забудови урочища "Гончарі-Кожум`яки" (ІІ-й, ІІІ-й, IV-й; VI-й; VIІІ-й, ХІ-й, ХІІ-й пускові комплекси) затверджено акти державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом 1-ої черги забудови урочища Гончарі-Кожум`яки, а саме житлових будинків по АДРЕСА_1, 5-7 (XIII- пусковий комплекс); по вулиці Кожум`яцькій № 16, 16А, 18, 18А, 20, 20А, 20Б, 20В ,20Г, 22, 22А (VIІІ-й пусковий комплекс), нежитлових приміщень (офіси) по АДРЕСА_1 №№ 9-19, 21-23 (ІІІ-й пусковий комплекс), 5-7 (VIІ-й пусковий комплекс), 14, 16, 16А, 18, 20, 20А, 22 (IV-й пусковий комплекс), 51 (ХІ-й пусковий комплекс) та дахової котельні по АДРЕСА_1, 34-Б (ІІІ-й пусковий комплекс) та основні показники об`єкту згідно з додатками.
3.4. Згідно з Додатком № 18 до розпорядження Виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільська районна у м. Києві державна адміністрація) від 31.01.2008 № 89 за переліком об`єктів житлово-цивільного призначення, прийнятих в експлуатацію, вказано, зокрема, об`єкт: будівництво 1-ої черги забудови урочища "Гончарі-Кожум`яки", а саме: нежитлові приміщення (офіси) по АДРЕСА_1, 16-А (IV-й пусковий комплекс). Площа нежитлових вбудованих приміщень 143,6 кв. м, в тому числі: гр. прим. № 7 - 71,6 кв.м; гр. прим. № 8 - 72,0 кв. м., замовник: ВАТ трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього; прийнято на баланс експлуатаційної організації TOB "Житлокомфорт".
3.5. 01.10.2010 між Публічним акціонерним товариством трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього (сторона 1) та громадянином ОСОБА_3 (сторона 2, Відповідач 3) укладено Договір інвестування об`єкта нежитлового будівництва, згідно з умовами якого сторона 1 зобов`язується своїми силами і засобами, за рахунок залучення від сторони 2 коштів, збудувати і передати стороні 2 обумовлене офісне приміщення (об`єкт інвестування), а сторона 2 зобов`язується забезпечити відповідне фінансування об`єкту інвестування та прийняти його у свою власність на умовах цього договору. 
Відповідно до пункту1.2 Договору об`єкт інвестиційної діяльності - це офісне приміщення, яке не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Характеристики об`єкту інвестування: в збудованому офісному приміщенні виконуються: загальнобудівельні роботи, встановлюються вхідні двері, вікна, штукатурка стін всіх приміщень, крім ванної кімнати та с/в, цементна стяжка під чистову підлогу (в санвузлах та ванній кімнаті підготовка під чистову підлогу та гідроізоляція не виконується), системи водопостачання, каналізації (без сан-тех приладів), опалення, електрозабезпечення. Адреса: АДРЕСА_1, приміщення № 109, поверх: цоколь, підвал, загальна площа 55,5 кв.м. (підлягає уточненню за актами БТІ).
Згідно з пунктом 1.3 сторона 2 здійснює оплату грошових коштів за фіксованою на момент внесення чергового платежу вартістю вимірної одиниці площі (з точністю до 0,01 кв.м.)
У пункті 2.4 сторони передбачили, що сторона 1 відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1820 "Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна" надає стороні 2 документи, необхідні для оформлення права власності на Офіс в державних органах: акт про прийняття об`єкту в експлуатацію та перелік інвесторів; акт прийому-передачі офісу Стороні 2, технічний паспорт на офіс, виданий БТІ (після сплати за окремим рахунком). Документи надаються протягом 60 діб після здачі будинку в експлуатацію за актом державної комісії.
3.6. Публічне акціонерне товариство трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього видало Довідку № 4/11-1 від 04.11.2010 громадянину ОСОБА_3 (Відповідачу 3) в тому, що станом на 04.11.2010 фактично внесені кошти в сумі 320 750 грн 00 коп., що відповідає 100 відсотковій оплаті відповідно до договору інвестування у нерухомість та управління майном від 01.10.2010. Загальна площа офісного приміщення №109, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, складає 55,5 кв. м. з функціональним призначенням - офіс (за технічним паспортом). 
3.7. 04.11.2010 Публічне акціонерне товариство трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього та громадянин ОСОБА_3 (Відповідач 3) підписали акт прийому-передачі офісного приміщення установнику, згідно з яким забудовник згідно з Договором інвестування у нерухомість та управління майном від 01.10.1010 збудував та передав у власність, а установник прийняв офісне приміщення за адресою АДРЕСА_1, приміщення № 109. Загальна площа офісного приміщення № 109 складає 55,5 кв.м. з функціональним призначенням - офіс (за технічним паспортом).
3.8. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.07.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Єгоровою Мариною Євгенівною, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, проведено державну реєстрацію права власності № 15460697: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальна площа (кв. м): 55,5, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 (Відповідач 3), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Підстава виникнення права власності: Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 26.01.2015, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УТГ КОНСТРАКШН"; Договір інвестування об`єкта нежитлового будівництва, серія та номер: б/н, виданий 01.10.2010, видавник: укладений між ПАТ трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього та громадянином ОСОБА_3 ; Довідка, серія та номер: 4/11-1, виданий 04.11.2010, видавник: Публічне акціонерне товариство трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього; акт прийому-передачі офісного приміщення установнику, серія та номер: б/н, виданий 04.11.2010, видавник: складений між Публічним акціонерним товариством трест "Київміськбуд-1" імені М. П. Загороднього та громадянином ОСОБА_3 (Відповідачем 3).
3.9. 01.06.2017 громадянин ОСОБА_3 (Відповідач 3) (продавець) та ОСОБА_2 (Відповідач 2) (покупець) уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є та зареєстровано в реєстрі за № 896.
Згідно з пунктом 1 цього договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність нежитлове приміщення № 109, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,50 кв.м.
Нежитлове приміщення, що відчужується, належить продавцю на праві власності та право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. 13.07.2016, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. 01.06.2017, індексний номер довідки: 88598600, номер запису про право власності 15460697, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000 (пункт 2 Договору).
Відповідно до пункту 10 Договору за домовленістю сторін продаж нежитлового приміщення здійснено за 149 710 грн 00 коп., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору.
3.10.  В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.06.2017 державний реєстратор приватний нотаріус Єгорова М. Є., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ провела державну реєстрацію права власності № 20712911, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальна площа (кв. м): 55,5, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 896, виданий 01.06.2017, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М. Є.
3.11.  01.12.2017 ОСОБА_2 (Відповідач 2) (продавець) та ОСОБА_1 (Відповідач 1) (покупець) уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є та зареєстрований в реєстрі за № 1644.
Згідно з пунктом цього договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність нежитлове приміщення № 109, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,50 кв.м.
Нежитлове приміщення, що відчужується, належить продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є 01.06.2017 за реєстровим № 896 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. 01.06.2017, індексний номер витягу: 88625631, номер запису про право власності 20712991, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 975430380000 (п.2 Договору).
Відповідно до пункту 10 договору за домовленістю сторін продаж нежитлового приміщення здійснено за 149 7 81 грн 00 коп., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору.
3.12.  В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.12.2017 державний реєстратор приватний нотаріус Єгорова М. Є., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, провела державну реєстрацію права власності № 23686246, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 975430380000, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 109, загальна площа (кв. м): 55,5, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1644, виданий 01.12.2017, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М. Є.
3.13.  В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2018 державний реєстратор Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" Бойко Катерина Ігорівна зробила запис щодо збільшення площі нежитлового приміщення № 109 з 55,5 кв.м до 125,5 кв. м. (індексний номер рішення 40441879).
3.14.  Згідно з аргументами Позивача у позовній заяві 27.05.2020 Головою Правління ОСББ Позивача Шукліним О. С. випадково помічено на веб сайті www.bn.ua оголошення із назвою - "Продам помешкання 125 кв.м на АДРЕСА_1, метро Контрактова площа. 
З метою встановлення дійсності факту продажу приміщення Голова правління подзвонив по телефону, що розміщений на сайті оголошень, та від імені потенційного покупця поцікавився чи дійсно продається підвал та чи є на нього документа. У відповідь співрозмовник повідомив, що пропозиція є актуальною та надіслав фотографії плану нежитлового приміщення № 109. При порівнянні із планом підвалу літери "А" будинку квартирного типу 16А на АДРЕСА_1 , виготовленим Комунальним підприємством Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" на звернення ОСББ Позивача від 10.04.2019 за № 1004/19-1400, стало зрозумілим, що приміщення № 109, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 , майже повністю перекриває підвал будинку (який є місцем загального користування), за винятком електрощитової (5 кв.м). Аналогічне оголошення розміщене на веб-сайті https://kvartorg.com.
3.15.  05.06.2020 Позивач звернувся із запитом про надання інформації за вих. № 0506/20-940 до Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації".
Листом Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 24.06.2020 за № 062/14-6406 (И-2020) повідомлено, що в акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого розпорядженням Подільської РДА за № 89 від 31.01.2009 і зареєстрованого в ЩАБК у м. Києві за № 153-09 від 05.06.2009, зазначено, що в експлуатацію прийняті вбудовані офісні приміщення в будинку з поштовою адресою: АДРЕСА_1, проектною площею 147,8 кв. м, а за технічним паспортом - 143,6 кв. м.
Бюро не проводило технічну інвентаризацію допоміжних приміщень загальнобудинкового користування, які розташовані на першому поверсі будинку № 16-А на АДРЕСА_1. Бюро не замовлялась і не проводилась технічна інвентаризація підвального поверху зазначеного будинку. 
3.16.  07.07.2020 Позивач звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із запитом про надання інформації за вих. № 0707/20-1700. 
Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м Києві за дорученням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10.07.2020 № 40-11706 листом від 31.07.2020 за №10/26-2/3107/07 вказав, що в Департаменті відсутня інформація щодо прийняття в експлуатацію об`єктів на АДРЕСА_1 16-А в Подільському районі міста Києві, крім прийнятих в експлуатацію актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 24.07.2008 № 226.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 03.01.2026 Відповідач 1 ( ОСОБА_1 ) подав касаційну скаргу, у якій з урахуванням заяви про уточнення підстав касаційного оскарження на виконання вимог в ухвалі Суду від 02.02.2026 про залишення касаційної скарги без руху, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2024 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди попередніх інстанцій не врахували:
- висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14 363цс19) щодо розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять;
- висновки щодо застосування статей 16, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові, які викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, а також у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20;
- висновки щодо застосування статей 256, 257, 261, 267 ЦК України, викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 924/1114/18, від 03.04.2018 у справі № 910/31767/15, постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 6-2469цс16), постановах Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012; від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09 щодо визначення моменту виникнення права на позов та про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав;
- порушення судами статті 331 ЦК України щодо права на новостворене майно та відсутність порушеного права Позивача у спірних правовідносинах, так як права на спірні Приміщення право власності на нього було оплачене, передане Відповідачем 3 Відповідачу 2 та зареєстроване ним, до створення Позивача, як юридичної особи з певним колом прав та обов`язків, через що в момент укладення оспорюваних договорів вони не могли суперечити положенням частини першої статті 203 ЦК України, а тому й не можуть бути визнані недійсними відповідно до вказаної норми закону; 
- висновки щодо застосування статті 321 ЦК України про захист прав добросовісного набувача, непорушності права власності та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, критеріїв пропорційності втручання у мирне володіння майном, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21), від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) та постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 521/8368/15-ц.
5.2. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 5 частини першої, пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України, оскільки апеляційний суд порушив частину першу статті 44 ЦК України та частини першу, другу статті 216 ГПК України, так як необґрунтовано відхилив клопотання Відповідача 1 про зупинення розгляду справи в зв`язку з тим, що Відповідач 3 ( ОСОБА_3 ) визнаний безвісно відсутнім відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2021 у справі № 359/8065/20, а справу розглянуто за відсутності Відповідача 3 ОСОБА_3 та його представника, щодо яких відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив конституційне право ОСОБА_3 на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд. 

6. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо захисту права спільної сумісної власності на спільне майно багатоквартирного будинку
6.1. Суди встановили, що предметом спору у цій справі за вимогами Позивача стали послідовно вчинені відповідачами щодо спірного нерухомого майна (Приміщення) правочини: з інвестування такого майна як об`єкта нежитлового будівництва та подальшого його відчуження (як площею 55, 5 кв. м., так і площею 125,5 кв. м, після збільшення розміру спірного приміщення), а також відповідні державні реєстрації прав на таке майно, а також реєстрації змін площі Приміщення на 70 кв. м: з 55, 5 кв. м. до 125 кв. м.
6.2. Підставою для зазначених вимог стала необхідність захисту прав власників квартир багатоквартирного будинку (у якому створено ОСББ Позивача та у якому розташоване спірне приміщення) на це майно як об`єкт права спільної сумісної власності багатоквартирного будинку, оскільки перебування спірного нерухомого майна як самостійного об`єкта нерухомості у власності Відповідача 1 порушує права власників квартир багатоквартирного будинку на це майно.
Тож об`єктом захисту у спірних правовідносинах є право Позивача на спірне майно як об`єкт спільної сумісної власності багатоквартирного будинку, у якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) Позивача.
У зв`язку з цим суд звертається до визначених законом правил захисту права спільної сумісної власності на спільне майно багатоквартирного будинку та до визначених законом підстав для недійсності правочинів.
6.3. Щодо захисту права спільної сумісної власності, то загальні умови та підстави для захисту права спільної сумісної власності випливають з правил та умов здійснення права спільної сумісної власності, які регламентовані положеннями статті 369 ЦК України, та передбачають, що:
- співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша);
- розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом; у разі, якщо один із співвласників вчиняє правочин з розпорядження спільним майном, то вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом; згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частина друга);
- співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном (частина третя);
- правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень (частина четверта).
6.4. Загальні умови та підстави для захисту права на спільне майно багатоквартирного будинку випливають із положень частини другої статті 382 ЦК України, згідно з якою усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку; спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
6.5. Аналогічні положення щодо права співвласників багатоквартирного будинку вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників, визначені в пункті 1 частини першої статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Відповідні обмеження конкретизовані у частинах першій та другій статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", якими передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників і не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Положеннями частини першої статті 1 цього Закону аналогічно до наведених положень ЦК України визначено спільне майно багатоквартирного будинку як приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
6.6. Крім цього згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004, у справі про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, комірки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.
6.7. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").
Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна (пункт 3 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").
6.8.  Звертаючись до висновків Верховного Суду, сформульованих у пункті 5.4 постанови від 16.05.2023 у справі № 904/7257/21 з посиланням на висновки в пункті 31 постанови Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 914/554/19, Суд зазначає, що особливістю правового статусу допоміжних приміщень є те, що вони є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку в силу прямої норми закону і підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій. Зазначене виключає набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав.
6.9. Суд з посиланням на висновки Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, також зазначає, що у спорі про захист права на спільне майно багатоквартирного будинку позивачу не потрібно доводити право власності на відповідні приміщення, оскільки за наявності у них статусу допоміжних приміщень, вони перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку.
Тобто саме через дослідження судом характеристик майна у багатоквартирному будинку встановлюються обставини, визначається і доводиться статус майна як такого, що належить до спільної сумісної власності багатоквартирного будинку та не підлягає виділенню в натурі (частини перша та друга статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"). 
6.10.  За змістом наведених норм та висновків для правильного вирішення спору щодо захисту права спільної сумісної власності на спільне майно багатоквартирного будинку суду належить встановити, чи належить спірне приміщення до нежитлового, чи воно є допоміжним, без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою, чи використовувалось воно для обслуговування будинку.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема в постанові від 23.10.2019 у справі № 466/4891/14-ц.
6.11.  Натомість, оцінюючи застосований Позивачем у спірних правовідносинах спосіб захисту порушеного права на спірне майно, а саме щодо вимог про недійсність оспорюваних правочинів та скасування оскаржуваних послідовних державних реєстрацій прав на таке майно за кожним із відповідачів, Суд зазначає про те, що за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При цьому Суд враховує усталені висновки Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі №522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі №6-32цс14).
Між тим, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 54), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76), від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц (провадження №12-1 Згс22, пункт 127)).
6.12.  Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 Господарського кодексу України (в період його чинності).
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. 
Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, від 27.10.2022 у справі № 904/1907/15 тощо.
Водночас, за змістом положень частин першої-третьої, п`ятої та шостої статті 203, частин першої, третьої статті 215 ЦК України при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
6.13. Тобто, відповідно до наведених висновків, у разі визнання недійсними послідовно вчинених щодо спірного нерухомого майна правочинів з інвестування такого майна як об`єкта нежитлового будівництва та подальшого його відчуження, наслідки їх недійсності полягають, зокрема у послідовному поверненні відповідного майна кожному із відчужувачів за оспорюваними угодами зі скасуванням кожної із оспорюваних у спірних правовідносинах державних реєстрацій прав на таке майно, а також реєстрації змін площі Приміщення. 
6.14. Натомість, Верховний Суд сформулював правову позицію, зокрема у пунктах 148, 149, 150 постанови від 27.11.2024 у справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) відповідно до якої:
- позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача; 
- для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. 
- такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника; їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. 
Отже, власник, майно якого вибуло з його законного володіння може захистити своє майнове право шляхом пред`явлення віндикаційного позову (про витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача (статті 387, 388 ЦК України)) без оспорювання правочину (правочинів) щодо спірного майна та скасування рішення (рішень) про державну реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою (іншими) особою (особами).
6.15.  Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) "юридично" - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.07.2020 у справі № 752/13695/18.
6.16.  Крім цього, рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням, що передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
6.17.  Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц).
6.18. Враховуючи викладене та встановлені судами обставини щодо ланцюгу послідовно вчинених відповідачами щодо спірного нерухомого майна (Приміщення) правочинів з його інвестування як об`єкта нежитлового будівництва та подальшого відчуження, з відповідною державною реєстрацією прав на таке майно за кожним із Відповідачів 1, 2, 3 та реєстрацією збільшення площі Приміщення (пункти 3.5- 3.13), Суд дійшов висновку, що Позивач не зможе відновити порушене право у межах цієї справи у заявлений ним спосіб захисту. 
Так, у спірних правовідносинах, у разі встановлення судом належності спірного приміщення до допоміжних, позовом про витребування майна з чужого володіння може бути реалізоване внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності за Відповідачем1, за яким наразі зареєстроване таке право власності. 
За таких обставин, Суд дійшов висновку, що позовом про витребування спірного майна у останнього набувача (Відповідача 1) з припиненням його права власності співвласники спільного майна багатоквартирного будинку, від імені яких у спірних правовідносинах діє Позивач, матимуть змогу відновити та захистити право спільної сумісної власності на спірне приміщення.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у пункті 5.4 постанови від 16.05.2023 у справі № 904/7257/21, сформульованої у подібних правовідносинах, а саме у спорі щодо захисту прав на спільне майно багатоквартирного будинку за вимогами про визнання протиправними дії державного реєстратора та визнання недійсним договору оренди.
6.19.  У наведеному висновку Суд також враховує таке.
Зі змісту постанови Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 752/14877/18 вбачається, що предметом спору у вказаній справі, як і у цій справі також була частина допоміжних приміщень (а саме технічного поверху) багатоквартирного будинку, яка також як і у спірних правовідносинах у цій справі стверджувалась як відчужена зі спільної сумісної власності та передана у власність однієї особи на підставі Інвестиційного договору; а також як і у цій справі мало місце відчуження набувачем за оспорюваним інвестиційним договором спірної частини технічного поверху багатоквартирного будинку на користь третьої особи за договором купівлі-продажу, що зумовило висновки Верховного Суду у справі № 752/14877/18 про віндикацію як спосіб захисту порушеного права спільної сумісної власності власників квартир багатоквартирного будинку на об`єкт права спільної сумісної власності. 
6.20.  За таких обставин, оскільки суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення про задоволення позову, наведеного не врахували: не надали оцінку, а тому не врахували неналежність та неефективність обраного Позивачем способу захисту Позивачем порушеного права власників квартир багатоквартирного будинку (у якому створено ОСББ Позивача) на спірне Приміщення, а задоволення у цій справі позову не відповідає речово-правовому характеру правовідносин у цій справі та не призводить до ефективного захисту / відновлення прав власників квартир багатоквартирного будинку, від імені яких діє Позивач.
6.21.  Дійшовши наведеного висновку, Суд погоджується з аргументами скаржника (пункт 5.1) в тій частині, в якій він зазначає про обрання Позивачем неналежного та неефективного способу захисту відповідних прав, що є самостійною підставою для відмови в позові. Однак Суд не оцінює ні інші аргументи Позивача, зокрема і про застосування позовної давності (пункти 5.1, 5.2), ні відповідні висновки судів, зокрема щодо технічних та юридичних характеристик Приміщення як допоміжного приміщення багатоквартирного будинку, у якому створено ОСББ Позивача.
6.22.  У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 308 та статті 311 ГПК України Суд доходить висновку, що касаційна скарга, попри часткову обґрунтованість наведених в ній аргументів, підлягає задоволенню у повному обсязі, а оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 300, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2024 у справі № 927/84/16 (758/13794/20) скасувати.
3. Ухвалити у справі № 927/84/16 (758/13794/20) нове рішення - у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді К. М. Огороднік
В. Я. Погребняк