Справа № 736/2973/25 
№ провадження 2/738/254/2026 

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(заочне)
27 квітня 2026 року Менський районний суд Чернігівської області 
у складі: 
головуючого – судді: Савченка О.А. 
з участю
секретаря: Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАHОВИВ: 
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7732628 від 05.02.2023 в сумі 12 570 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 7732628, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, що становить 3 000 грн., які він зобов`язувався повернути і сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк визначений договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 12 570 грн. 00 коп. 29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 97-МЛ, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 7732628 від 05.02.2023. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, тому Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до провадження Менського районного суду, відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
У зв`язку з тим, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без його участі не подав, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Так, 05 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит № 7732628, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, що становить 3 000 грн. Договором визначено також строк договору, умови кредитування та порядок повернення суми кредиту, сплати відсотків і комісії за надання кредиту (а.с.13-18).
Згідно Довідки б/н від 10.09.2025, ОСОБА_1 (Позичальник) дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит № 7732628 від 05.02.2023 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J35531 (а.с.20). 
Відповідно до Платіжного доручення 92948813 від 05.02.2023 первісним кредитором відповідно до умов Кредитного договору № 7732628 грошові кошти в сумі 3 000 грн. були перераховані на рахунок відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_2 (зворот а.с.21).
Таким чином, кредитні кошти відповідачем ОСОБА_1 фактично були отримані, тобто банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. 
Відповідно до умов договору позичальник зобов`язувався повернути кредит у визначений строк, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. 
Однак, відповідачем умови договору належним чином не виконані, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 12 570 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9 000 грн. 00 коп. – прострочена заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с.22-23). 
29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до осіб, які являються боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до відповідача за Кредитним договором № 7732628 від 05.02.2023 (а.с. 23-33).
З претензії від 04.11.2025 № 22736413/1223, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 7732628 від 05.02.2023 та запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» буде змушене звернутися до суду (зворот а.с.33).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд приходить до наступного.
Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені».
Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Усенко М.І. на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (зворот а.с.36).
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додані Акт № Д/8075, Детальний опис наданих послуг, Ордер на надання правничої допомоги, копія свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 35-38).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та ціну позову, а також відсутність будь – яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу (8 000 грн) є обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. 
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Так, згідно платіжної інструкції № 34597 від 24.11.2025 (а.с.11) позивачем було сплачено 2 422 гривні 40 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 79, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, - 
В И Р I Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236 IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) 12 570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійка заборгованості за Кредитним договором № 7732628 від 05.02.2023.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236 IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору, 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок понесених витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:        О.А. Савченко