Справа № 465/239/26 
Провадження 2/465/2425/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
22.05.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,
за участю секретаря судового засідання Титикайла І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Олійник Юрій Вадимович звернувся до суду з позовом до ТзОВ «СОЛЖИТЛОБУД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 травня 2024 року між ТзОВ «СОЛЖИТЛОБУД» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав №2/1, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а позивач – оплатити вартість таких майнових прав. Вказує, що відповідно до п. 2.2 договору об`єктом нерухомості є однокімнатна квартира загальною площею 38 кв.м., розташована у першій секції житлового будинку. Згідно з п. 4.2 договору орієнтовна загальна вартість майнових прав становила 32 300 доларів США згідно з комерційним курсом на день оплати.
На виконання умов договору позивачем 18.05.2024 року сплачено повну вартість майнових прав у розмірі 32 300 доларів США, що підтверджується виданими відповідачем довідками про оплату двох платежів по 16 150 доларів США кожний. У зв`язку з повною оплатою, відповідно до п. 3.1 договору, майнові права на об`єкт нерухомості були закріплені за позивачем.
Посилається на те, що згідно з п.п. 2.6, 2.7 договору початок будівництва першої черги визначався як ІІІ квартал 2023 року, а плановий термін завершення будівництва – ІІ квартал 2025 року. Відповідно до п. 3.2 договору після введення об`єкта в експлуатацію відповідач мав повідомити позивача про необхідність прийняття квартири та підписання акту приймання-передачі.
Також зазначає, що відповідно до п. 5.2 договору відповідач зобов`язувався забезпечити будівництво об`єкта капітального будівництва, введення його в експлуатацію, а також надавати покупцю інформацію щодо ходу будівництва та дотримання графіку будівництва.
Однак, як вказує позивач, відповідач своїх зобов`язань не виконав, оскільки станом на момент подання позову будинок не збудований, в експлуатацію не введений, а будівельні роботи фактично припинені. У зв`язку з цим позивач був позбавлений можливості отримати у власність квартиру та реалізувати мету укладення договору.
Позивач вважає, що таке невиконання умов договору є істотним порушенням у розумінні ст. 651 ЦК України, оскільки він, повністю сплативши вартість майнових прав, не отримав у погоджений строк об`єкт нерухомості, на який розраховував при укладенні договору.
У позові також зазначено, що з метою досудового врегулювання спору позивач 12.11.2025 року особисто, а 01.12.2025 року через представника направляв відповідачу заяви про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав №2/1 та повернення сплачених коштів у розмірі 32 300 доларів США у гривневому еквіваленті. Вказані заяви були направлені на юридичну та фактичну адреси ТзОВ «СОЛЖИТЛОБУД», а також засновникам товариства.
Зазначає, що поштові відправлення були повернуті у зв`язку з неотриманням їх відповідачем, однак один із засновників товариства був повідомлений про вимоги позивача через месенджер WhatsApp та ознайомився із відповідним повідомленням. Незважаючи на це, відповідач жодних дій щодо розірвання договору чи повернення коштів не вчинив.
Посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 651, 653 ЦК України, положення Закону України «Про захист прав споживачів», а також практику Верховного Суду щодо істотного порушення договору, позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу майнових прав №2/1 від 18.05.2024 року та стягнути з ТзОВ «СОЛЖИТЛОБУД» на його користь сплачені кошти у розмірі 32 300 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, на день виконання судового рішення. 
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.02.2026 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
26.03.2026 ухвалою Франківського районного суду м.Львова підготовче провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛЖИТЛОБУД" про розірвання договору та стягнення грошових коштів закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
На адресу суду 13.05.2026 року поступило клопотання від представника позивача ОСОБА_1 – адвокатки Богомазової Ірини Олександрівни про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
Враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а також зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для вирішення спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача відповідно до вимог ст.223 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права що до здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можегрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що 18.05.2024 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав №2/1, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 4.2 договору загальна вартість майнових прав становила 32 300 доларів США. З долучених до матеріалів справи довідок вбачається, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором та сплатив відповідачу обумовлену сторонами суму коштів.
Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 договору плановий строк завершення будівництва першої черги та введення житлового будинку в експлуатацію визначено як ІІ квартал 2025 року. Разом з тим, відповідач у встановлений договором строк будівництво не завершив, об`єкт в експлуатацію не ввів та не передав позивачу майнові права на квартиру у спосіб, передбачений договором.
Будь-яких доказів належного виконання умов договору, продовження строків будівництва за погодженням сторін, існування форс-мажорних обставин чи заперечень щодо позовних вимог відповідач суду не надав.
Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої шкоди сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.
Суд вважає, що невиконання відповідачем зобов`язань щодо завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію у погоджений сторонами строк є істотним порушенням договору, оскільки позивач, сплативши повну вартість майнових прав, фактично був позбавлений можливості отримати квартиру, на що розраховував при укладенні договору.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявами про розірвання договору та повернення коштів, однак відповідач такі вимоги залишив без реагування.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються, а сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, у випадку розірвання договору внаслідок істотного порушення однією зі сторін друга сторона має право вимагати відшкодування збитків та повернення сплачених коштів.
Оскільки відповідач не виконав основного обов`язку за договором, а саме не забезпечив завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як споживач звільнений від сплати судового збору за подання позову, пов`язаного із порушенням його прав.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору як споживач, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 13 913 грн. 45 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 651, 653 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів – задовольнити.
Розірвати договір купівлі-продажу майнових прав №2/1 від 18 травня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД» на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені за договором купівлі-продажу майнових прав №2/1 від 18 травня 2024 року, у розмірі 32 300 (тридцять дві тисячі триста) доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день виконання рішення суду.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД» в дохід держави судовий збір у розмірі 13 913 грн. 45 коп.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЖИТЛОБУД», ЄДРПОУ 4283036, 79004, м.Львів вул.Володимира Великого, буд.2 каб.112.

Суддя Дзеньдзюра С.М.