справа № 631/33/26
провадження № 2/631/536/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
26 травня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Трояновської Т. М.,
за участі секретаря судового засідання Семенко А. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» – адвокат Павленко Сергій Валерійович, який діє на підставі довіреності від 03 грудня 2025 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року у розмірі 43251 гривня 83 копійки, яка складається з: простроченої суми заборгованості за кредитом у розмірі 34611 гривень 59 копійок, простроченої заборгованість по процентам у розмірі 00 гривень 01 копійка, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 8640 гривень 23 копійки, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14 листопада 2019 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» та ОСОБА_2 було підписано Заяву-пропозицію СІК-141119/055-64, на підставі якої відповідач прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналась до «ПРАВИЛ БАНКІВСЬКОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту.
Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 Договору, банк видає позичальнику кредит у розмірі – 75000 гривень 00 копійок на загальні споживчі цілі. Строк споживчого кредиту 60 місяців.
Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії – 0,99 %. Мета отримання споживчого кредиту: нецільовий кредит на власні потреби, не пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності (пункт 2.8 Договору).
Як вказав представник позивача, відповідно до пункту 2.9 Договору, кредит надається шляхом перерахування на рахунок клієнта за реквізитами згідно пункту 2.10 цієї Заяви-пропозиції.
У Додатку № 1 до Заяви-Пропозиції № СЕК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року наведений Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, зазначено детально строк кредиту – 60 місяців, сума споживчого кредиту – 75000 гривень 00 копійок, процентна ставка – 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії – 0,99 %.
За твердженням представника позивача, на виконання умов кредитного договору № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю та надав відповідачу кредитні кошти. Проте, відповідач, отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, таким чином, станом на 19 грудня 2025 року за відповідачем по укладеному з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» кредитному договору СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року рахується заборгованість на загальну суму 43251 гривню 43 копійки, яка складається із: 34611 гривень59 копійок – прострочена сума заборгованості по кредиту; 00 гривень 01 копійка – прострочена сума заборгованості по процентах; 8640 гривень 23 копійки – прострочена заборгованість за комісією.
Представник позивача зазначив, що з метою врегулювання спору 03 листопада 2025 року представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до ОСОБА_2 , проте 08 листопада 2025 року досудова вимога була повернута відправнику, причиною повернення листа стало відсутність одержувача за вказаною адресою.
Враховуючи те, що відповідач, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим у останньої обліковується прострочена заборгованість, яка становить 43251 гривню 43 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на приписи частин 1 та 3 статті 512, статтей 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 639, 1048, 1049 та 1054 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 лютого 2026 року позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 травня 2026 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось.
Уповноважений представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно, відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. 
Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» – Костильов Ярослав Андрійович, який діє на підставі довіреності від 03 грудня 2025 року, з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся на адресу суду з клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 3542/26-вх. від 21 травня 2026 року, відповідно до якого просив розгляд цивільної справи за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором провести за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_1 , у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою реєстрації місця проживання, вказаної у повідомленні Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області за № 409/04-11. Судові повістки про виклик відповідача були повернуті на адресу суду з відміткою відділення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРПОШТА» про неможливість вручення – «адресат відсутній».
Крім того, у судове засідання, призначене на 26 травня 2026 року, ОСОБА_1 , викликалась шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України.
Про причини своєї неявки ОСОБА_1 , суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надала, станом розгляду справи не цікавилась. 
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В даному випадку відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). 
Окрім цього, частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України).
Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, а сторона позивача звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечують, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
З наданих до позовної зави доказів судом встановлено, що 14 листопада 2019 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» та ОСОБА_3 було підписано Заяву-пропозицію СІК-141119/055-64, відповідно до якої остання ознайомившись й погодившись з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», що оприлюднені на офіційному сайті банку www.accordbank.com.ua, запропонувала ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» укласти договір на умовах, що зазначені в Заяві-Пропозиції, у відповідності з Правилами та умовами споживчого кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, Договору про надання споживчого кредиту, в рамках якого надати їй споживчий кредит у розмірі та на умовах, що зазначені в частині 2 цієї Заяви-пропозиції; здійснити видачу споживчого кредиту у відповідності до Правил та частини 2 і частини 3 цієї Заяви-пропозиції, якщо інше не передбачено договором про співробітництвом між банком та визначеним торговцем, при умові оформлення цільового споживчого кредиту на купівлю товарів довгострокового користування та/або послуг.
У частині 2 Заяви-пропозиції передбачені умови договору, зокрема, назва кредитного продукту відповідно до Умов споживчого кредитування – великі можливості ХL; сума споживчого кредиту – 75000 гривень 00 копійок, у тому числі на загальні споживчі цілі – 75000 гривень 00 копійок; строк споживчого кредиту – 60 місяців; розмір процентної ставки – 18,99 %; розмір щомісячної комісії – 0,99 %; розмір одноразової комісії – 0 %; рахунок для погашення заборгованості – UA103806340000029090120927001; мета отримання споживчого кредиту – нецільовий кредит на власні потреби, не пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності, цільовий кредит на погашення заборгованості перед банком за кредитом клієнта, цільовий кредит на купівлю товарів та/або послуг у визначеного торговця; спосіб надання кредиту – шляхом перерахування на рахунок клієнта за реквізитами згідно пункту 2.10 цієї Заяви-Пропозиції, шляхом видачі готівкою через касу банку, шляхом перерахування на рахунок визначеного торговця згідно пункту 3.3 цієї Заяви-пропозиції. 
Отже, підписанням Заяви-пропозиції ОСОБА_2 підтвердила своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) банком Заяви-пропозиції щодо укладення Договору буде вважатись дата підписання банком цієї Заяви-пропозиції та скріплення її печаткою.
14 листопада 2019 року ОСОБА_2 коротким особистим підписом підписала Додаток № 1 до Заяви-пропозиції № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року – Графік платежів (Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки), який, окрім основних умов кредитування, містить дату платежів, суму платежу за розрахунковий період, у тому числі сумі погашення кредиту та процентів, розрахункове касове обслуговування, а також реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту.
Також, 12 листопада 2019 року ОСОБА_2 підписала Заяву-Анкету (на отримання споживчого кредиту) № 1-6-26744, в якій, окрім своїх особистих даних, роду занять, вказала відомості про фінансовий стан та діючи кредити.
Додатком № 1 до Заяви-Анкети № 1-6-26744 від 12 листопада 2019 року є Паспорт споживчого кредиту відповідно до Умов кредитування за кредитним продуктом «Великі можливості XL» (Інформація, яка надається клієнту до укладання договору про споживчий кредит), який підписаний власноруч ОСОБА_2 та містить основні умови кредитування, зокрема, тип кредиту – кредит на споживчі цілі; сума/ліміт кредиту – 75000 гривень 00 копійок, строк кредитування – 60 місяців; мета отримання кредиту – на споживчі цілі, не пов`язані з підприємницькою діяльністю; процентна ставка, відсотків річних – 18,99 %; щомісячна комісія – 0,99 %; загальні витати за кредитом 85465 гривень 78 копійок, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом(у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 160465 гривень 78 копійок, загальна річна процентна ставка, відсотків річних – 42,07 %. 
Своїм підписом в Паспорті споживчого кредиту ОСОБА_2 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування та підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливостей оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.
Також, Додатком № 2 до Заяви-Анкети № 1-6-26744 від 12 листопада 2019 року є Графік платежів та Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, який особисто підписаний ОСОБА_2 та містить посилання на дату платежу та розрахунковий період, суму платежу за розрахунковий період, суми процентів за користування кредитом, у тому числі платежі за додаткові та сукупні послуги.
Відповідно до Розділу 1 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» затверджених в. о. Голови Правління ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» Руднєвим О. М. (Додаток № 3 до Протоколу засідання Правління ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» № 190819/01 від 19 серпня 2019 року) (далі – Правила банківського обслуговування), Заява-пропозиція на укладання угоди про надання споживчого кредиту – це документ, який підписується та передається клієнтом у банк, що містить пропозицію (оферту) клієнта до банку укласти Договір про надання споживчого кредиту.
Відповідно до пункту 1.17 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, договір набирає чинності відповідно до пункту 2.20 Розділу 1 цих Правил та діє до виконання сторонами зобов`язань за таким Договором, але у будь-якому випадку не раніше, ніж до моменту повного погашення клієнтом заборгованості за споживчим кредитом, процентів, щомісячної комісії та інших платежів, що передбачені умовами такого Договору.
Як визначено у пункті 2.1 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, погашення клієнтом заборгованості за споживчим кредитом здійснюється у розмірах і терміни (дати), визначені Графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на рахунку для погашення заборгованості, що відкривається згідно пункту 1.8 Розділу 6 цих Правил та зазначається у Заяві-пропозиції.
Згідно з пунктом 2.2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, погашення заборгованості за споживчим кредитом здійснюється шляхом списання грошових коштів, що надійшли на рахунок для погашення заборгованості у наступній послідовності: 1) для оплати прострочених процентів; 2) для оплати простроченої заборгованості за тілом кредиту; 3) для погашення строкових процентів; 4) для погашення строкової заборгованості за тілом кредиту; 5) для оплати простроченої суми щомісячної комісії; 6) для погашення строкової суми щомісячної комісії; 7) для погашення штрафів за порушення умов договору; 8) для дострокового погашення за тілом кредиту в розмірі доступного залишку на рахунку для погашення заборгованості.
Відповідно до підпункту 2.10.1 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, нарахування процентів здійснюється щоденно за процентною ставкою, визначеною Умовами споживчого кредитування за конкретним кредитним продуктом і зазначеною в Заяві-пропозиції на оформлення Договору щодо оформлення споживчого кредиту. Проценти нараховуються на суму фактичного залишку тіла кредиту.
У підпункті 2.10.2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування визначено, що нарахування процентів за користування споживчим кредитом здійснюється з використання методу «Факт/факт», тобто за фактичну кількість днів у місяці та у році. Періодом нарахування вважається календарний місяць, який обчислюється з дня, що відповідає даті укладення Договору по останній календарний день місяця включно для розрахунку процентів за перший місяць користування споживчим кредитом, а також з першого по останнє число місяця включно для всіх наступних періодів. Під час розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день остаточного повернення споживчого кредиту.
Згідно з підпунктом 2.10.3 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, у разі порушення клієнтом зобов`язань щодо повернення споживчого кредиту згідно Графіку платежів відповідно до умов Договору нарахування процентів на прострочену заборгованість за тілом кредиту протягом строку дії споживчого кредиту, а також після закінчення строку дії Договору, здійснюється за ставкою 0,0001 %.
Одноразова комісія розраховується у процентах від початкової суми споживчого кредиту (сума кредиту на загальні споживчі цілі та сума страхового платежу, якщо такий платіж виконується за рахунок кредитних коштів відповідно до умов Договору). Розмір процентної ставки одноразової комісії визначається умовами споживчого кредитування за конкретним кредитним продуктом і зазначається у Заяві-пропозиції на оформлення Договору щодо оформлення споживчого кредиту (підпункти 2.12.1, 2.12.2 Розділу б Правил банківського обслуговування).
Підпунктом 3.2.4 Розділу 6 Правил банківського обслуговування визначено, що позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених Договором.
Відтак, позивач повністю виконав свій обов`язок та надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору у формі Паспорта споживчого кредиту.
При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту укладання та підписання 14 листопада 2019 року Заяви-пропозиції № СІК-141119055-64 з відповідними додатками, підписання Паспорту споживчого кредиту, а також заповнення та підписання Заяви-Анкети № 1-6-26744 від 12 листопада 2019 року з додатками, й відповідно отримання кредитних коштів. 
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. 
Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц (провадження № 61-8596св18), в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. 
Доказів того, що ОСОБА_1 не зверталась до банку та не заповнювала вище наведені документи для отримання кредитних коштів, матеріали справи не містять та відповідачем вказані факти не спростовані.??? 
Таким чином, після підписання 14 листопада 2019 року кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача – зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті укладеного договору.?? 
З меморіальних ордерів № 29643712 та № 29643713 від 14 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 були перераховані кошти згідно кредитного договору № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року на рахунок НОМЕР_1 у розмірі 75000 гривен 00 копійок.
З виписок по особовому рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за період з 14 листопада 2019 року та по 19 грудня 2025 року підтверджено факт видачі кредитних коштів відповідачу, а також часткове погашення нею заборгованості по тілу кредиту, процентів та комісій. 
Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» кредит та сплатити відсотки й комісію за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком платежів.
За встановленими у судовому засіданні обставинами, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надала. 
У зв`язку з відсутністю здійснення належних платежів на виконання умов кредитного договору у ОСОБА_4 утворилась заборгованість за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року, яка станом на 19 грудня 2025 року, становить 43251 гривня 83 копійка, з яких: 34611 гривень 59 копійок – прострочена сума заборгованості за кредитом, 00 гривень 01 копійка – прострочена сума заборгованості за процентами, 8640 гривень 23 копійки – прострочена заборгованість за комісією, що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості, складеним ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК».
Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. 
З матеріалів справи встановлено, що 03 листопада 2025 року за вихідним № 1879/2025 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» направило на адресу відповідача – ОСОБА_2 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості, відповідно до якої повідомило останню про заборгованість за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року у розмірі 43251 гривня 83 копійки з вимогою її погашення. 
Як свідчать наявні матеріали справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач – ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі свого зобов`язання за кредитним договором, що відповідачем не оспорювалось.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року у розмірі 43251 гривня 83 копійка, з яких: 34611 гривень 59 копійок – прострочена сума заборгованості за кредитом, 00 гривень 01 копійка – прострочена сума заборгованості за процентами, 8640 гривень 23 копійки – прострочена заборгованість за комісією.
При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем.
Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. 
У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Так, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України). 
За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до частин 1 – 3 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1?статті 627 Цивільного кодексу України). 
За змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
При цьому, як вже зазначалось, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання 14 листопада 2019 року Кредитного договору № СІК-141119/055-64.
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами частин 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).
Із розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, встановлено, що загальний борг відповідача за?кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року складає 43251 гривню 83 копійки.
Як вже зазначалось, вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано.??Також відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунками заборгованості, наданих позивачем.? 
При цьому, проценти за користування кредитом визначено відповідно до статтей 1048 та 1056-1?Цивільного кодексу України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.? 
Відповідач розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставилось.? 
Суд звертає увагу на те, що у договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів та зауважує, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.? 
Підписавши кредитний договір № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 засвідчила, що погодилась на отримання в кредит коштів саме на умовах, що визначені цим договором. 
При цьому, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. 
Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).
Згідно з вимогами статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. 
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).
Отже, після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти за використання коштів, а також комісію.
В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Цивільно-правова відповідальність – це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням статтей 526 – 530 Цивільного кодексу України.
Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем ОСОБА_1 за час розгляду справи в суді також не надано.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима й комісії належним чином не виконала.
З урахуванням наведеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, як кожний окремо так й всі у сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року у розмірі 43251 гривня 83 копійка, з яких: 34611 гривень 59 копійок – прострочена сума заборгованості за кредитом, 00 гривень 01 копійка – прострочена сума заборгованості за процентами, 8640 гривень 23 копійки – прострочена заборгованість за комісією, підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами.
При цьому суд наголошує, що судове доказування – це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. 
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
У даній справі на виконання свого процесуального обов`язку, відповідачем не надано доказів повернення кредиту та сплату відсотків й комісії за його користування чи спростування встановлених судом обставин на час розгляду справи.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 314284 від 16 грудня 2025 року, надавач платіжних послуг платника ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК»,
Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», підлягають задоволенню в повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14 – 16, 202, 204, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 614, 625, 626, 627, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, статтями 1 – 5, 10 – 13, 17,?19, 23, 76,?81, 89, 133, 137, 141, 206, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 – 283, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України, 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» заборгованість за кредитним договором № СІК-141119/055-64 від 14 листопада 2019 року у розмірі 43251 (сорок три тисячі двісті п`ятдесят одна) гривня 83 копійки, яка складається з: простроченої суми заборгованості за кредитом у сумі 34611 гривень 59 копійок, простроченої заборгованість за процентам у сумі 00 гривень 01 копійка, простроченої заборгованості за комісією у сумі 8640 гривень 23 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35960913, адреса місцезнаходження: вулиця Стеценка, будинок № 6, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя       Т. М. Трояновська