Дата документу 06.05.2026 Справа № 334/4905/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/4905/25      Пр. № 22-ц/807/544/26	Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхін Ю.Ю. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Подліянової Г.С., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Бєлової А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (надалі – КП «УНІВЕРС» ЗОР), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ЗАПОРІЗЬКА ОБЛАСНА РАДА, ЗАПОРІЗЬКА ОБЛАСНА ВІЙСЬКОВА АДМІНІСТРАЦІЯ, КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (надалі - КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР), про встановлення факту трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом лише до КП «УНІВЕРС» ЗОР (т.с. 1 а.с.2-10), в якому просила  встановити факт: 
- перебування її у трудових відносинах з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР з 03.07.2018 року по 15.12.2022 року; 
- перебування її у трудових відносинах з КП «УНІВЕРС» ЗОР з 15.12.2022 року; припинення трудових відносин з КП «УНІВЕРС» ЗОР у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (без зазначення конкретної дати звільнення); 
- зобов`язати КП «УНІВЕРС» ЗОР внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення; 
- стягнути з КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь позивача заборгованості у зв`язку з вимушеним простоєм за період з 01.05.2020 року по 01.07.2025 року в розмірі 273722,01 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 03.06.2018 року позивач прийнята на посаду оператора пральних машин до КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР. В травні 2020 року робота зупинилася у зв`язку із тим, що на підприємстві виникли тимчасові труднощі. Періодично позивач спілкувалася (телефонувавши) з представниками роботодавця, які вказували, що робота підприємства ось-ось відновиться, всі працівники повернуться на свої місця, трудова діяльність продовжиться, але цього так і не сталося. На початку 2024 року представники роботодавця на дзвінки позивача відповідати перестали. 01.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР з заявою про розірвання трудового договору в порядку ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, виплати заборгованості, видачі трудової книжки з внесенням до неї відповідного запису та видачі наказу про звільнення. У відповідь голова комісії з припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР від 01.04.2024 року № 64: «Рішенням ЗОР від 15.12.2022 року № 10 вирішено припинити КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРС» ЗОР та визначено останнє правонаступником майна та усіх прав і обов`язків КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР. Однак, до теперішнього часу, до КП «УНІФВЕРС» ЗОР колишнім керівництвом КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР не передані первині документи підприємства, у тому числі з обліку кадрів, бухгалтерські та інші. Тому КП «УНІВЕРС» ЗОР не має можливості ідентифікувати ОСОБА_1 , як працівника КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР та звільнити згідно з чинним законодавством України, через наведені вище обставини. За інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 01.06.2025 КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР перебуває в процесі припинення з 06.05.2022 року. У квітні 2024 року ОСОБА_1 зверталася до суду з аналогічними позовними вимогами. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2024 року у справі №335/4158/24 позов залишений без задоволення. Підставою відмови, як зазначено в самому рішенні стало: «... оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту наявності між сторонами трудових відносин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про визнання припиненими трудових відносин слід відмовити за недоведеністю позовних вимог та обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки перебування у трудових відносинах позивача та відповідача в судовому засіданні, не встановлено. У зв`язку з відмовою у задоволенні основної вимоги та не доведенням факту перебування у трудових відносинах позивача та відповідача не підлягають до задоволення і вимоги про зобов`язання видати наказ про звільнення з роботи на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України та стягнення заборгованості по заробітній платі.». В належній позивачу трудовій книжці НОМЕР_1 , на сторінках 8-9 мається запис № 9 про те, що 03.07.2018 року вона була прийнята до КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР» на посаду оператора пральних машин на підставі наказу від 02.07.2018 року № 29-к. Це останній запис в трудовій книжці. Окрім того, згідно довідки Пенсійного фонду України «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (Форма ОК-5) від 05.04.2024 року, код страхувальника (ЄДРПОУ) зазначений 05907549, що належить КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, з липня 2018 року по квітень (включно) 2020 року позивачу проводилися відповідні страхові нарахування. Окрім того, згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 08.04.2024 року № 0829-24-03492, датою мого прийому на роботу - КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР зазначено 03.07.2018 року; види доходів - 101 Заробітна плата. Останнє отримання мною заробітної плати зазначено І квартал 2020 року. Відомості про дату звільнення відсутні, що є підтвердженням того, що ОСОБА_1 й досі перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Як зазначено у відповіді Голови комісії з припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР від 01.04.2024 року № 64: «Рішенням Запорізької обласної ради від 15.12.2022 року № 10 вирішено припинити КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРС» ЗОР та визначено останнє правонаступником майна та усіх прав і обов`язків КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, тому позов пред`явлено до КП «УНІВЕРС» ЗОР. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із невиплаченої заробітної плати за час простою підприємства. 
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Бредіхіна Ю.Ю. (т.с. 1 а.с.39). Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с.42) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом( повідомленням) сторін.
Ухвалою суду першої інстанції від 19 вересня 2025 року (т.с. 1 а.с.115) залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2025 року т.с. 1 (а.с.143-145) позов позивача у цій справі задоволено частково.
Встановлено факт перебування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у трудових відносинах із КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР (ЄДРПОУ 05907549) у період з 03.07.2018 року по квітень 2020 року (включно). 
В задоволені решти вимог відмовлено.

Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду погодились, у тому числі в частині задоволення позовних вимог позивача, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі (фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.151 -162) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, в якому задовольнити її вимоги в повному обсязі, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць, стягнути з КП «УНІВЕРС» ЗОР на її користь сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. та сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн.
В автоматизованому порядку 24.12.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. т.с. 1 (т.с. 1 а.с. 163). Ухвалою апеляційного суду від 25.12.2025 року (т.с. 1 а.с. 164) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 06.01.2026 року (т.с. 1 а.с.167). Ухвалою апеляційного суду від 07.01.2025 року (т.с. 1 а.с. 168) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 1 а.с.168), які було усунуто в установлений судом строк (т.с. 1 а.с. 170-171). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26.01.2026 року, клопотання про поновлення пропущеного строку залишено поза увагою, оскільки строк на оскарження не пропущено в силу вимог ст. 354 ч.1 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 172), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 173), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, відпуски судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка – т.с. 1 а.с.220).
Відповідач КП «УНІВЕРС» ЗОР (т.с. 1 а.с. 196-198) та третя особа ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА (т.с. 1 а.с. 201-205) подали апеляційному суду відзиви на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 25.03.2026 року (т.с. 1 а.с. 236), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання третьої особи ЗОР про його відкладення через перебування у відпустці представника останньої Лавриненко Л.В. (т.с. 1 а.с. 222-235). 
В автоматизованому порядку 05.05.2026 року суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Онищенка Е.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (т.с. 2 а.с. 11-12).
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч.5 ЦПК України (т.с.1 а.с. 244-248) позивач ОСОБА_1 та представники третіх осіб – ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ та КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представників: - адвоката Федоренка О.І. (позивача ОСОБА_1 - т.с.2 а.с. 13), - адвоката Шостак Д.Ю. (відповідача КП «УНІВЕРС» ЗОР - т.с.1 а.с. 199) - та ОСОБА_2 (третьої особи ЗОР - т.с.1 а.с. 210).
Має місце чинна постанова в іншій справі ЄУН № 335/4158/24 за позовом ОСОБА_1 до іншого відповідача КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР від 18.02.2025 року (головуючий суддя Кочеткова І.В., судді Подліянова Г.С. та Поляков О.З. - копія т.с. 1 а.с. 34-38). В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення … судді в інших справах… не може бути підставою для відводу. Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оглянувши оригінал трудової книжки позивача ОСОБА_1 , яка зберігається на руках останньої, долучивши до матеріалів цієї справи належним чином завірену копію останньої до матеріалів цієї справи після її посвідчення відповідності оригіналу підписом судді-доповідача (т.с. 2 а.с. 1419) та  дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1  підлягає залишенню без задоволення у цій справі з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково у вищезазначений спосіб, керувався ст.ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Встановлено, що згідно із довідкою Пенсійного фонду України «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (Форма ОК-5) від 05.04.2024 року (копія - т.с.1 а.с. 17), код страхувальника ЄДРПОУ зазначений 05907549, що належить КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, з липня 2018 року по квітень (включно) 2020 року у ОСОБА_1 здійснювались страхові нарахування, які утримувались із нарахованої заробітної плати.
З травня 2020 року відповідні нарахування припиненні, відомостей про причини, які зумовили припинення таких нарахування судом не встановлені.
01 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР з заявою про розірвання трудового договору (копія = т.с.1 а.с. 14) в порядку ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, виплати заборгованості із заробітної плати, видачу довідки про розмір заборгованості, видачі трудової книжки з внесенням до неї відповідного запису та видачі наказу про звільнення.
У відповіді Голови комісії з припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР від 01.04.2024 року № 64 (копія - т.с.1 а.с. 15) зазначено, що рішенням ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ від 15.12.2022 року вирішено припинити КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРС» ЗОР та визначено останнє правонаступником майна та усіх прав і обов`язків КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА». Однак, до теперішнього часу, до КП «УНІВЕРС» ЗОР колишнім керівництвом КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР не передані первині документи підприємства, у тому з обліку кадрів, бухгалтерські та інші. Тому КП «УНІВЕРС» ЗОР не має можливості ідентифікувати її, як працівника КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, звільнити позивача згідно з чинним законодавством України, через наведені вище обставини.
За повідомленням КП «УНІВЕРС» ЗОР жодні кадрові та бухгалтерські документи КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР станом на дату розгляду справи не передавались.
Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Так, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» суду надано трудову книжку ОСОБА_1 (копія - т.с.1 а.с. 16, т.с.2 а.с. 14-19) із відповідним записом та довідку форми ОК-5 (копія - т.с.1 а.с. 17). 
Суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності пояснення учасників та надані докази, відхилив доводи представника відповідача про те, що запис у трудовій книжці можливо підроблений, адже рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а клопотань щодо проведення відповідних експертиз суду у цій справі заявлено не було. 
Також, суд першої інстанції вважав, що надана позивачем довідка форми ОК-5, у якій відображено здійснення юридичною особою – КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР загальнообов`язкових відрахувань із заробітної плати у сукупності із наявним у трудовій книжці записом про прийняття на роботу підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» у період з 03.07.2018 року по квітень 2020 року (включно).
Відтак, враховуючи висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц щодо моменту правонаступництва, суд першої інстанції вважав вимогу позивача у цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає у цій справі задоволенню. 
Стосовно вимоги про встановлення факту трудових відносин з травня 2020 року та із КП «УНІВЕРС» ЗОР, то суд першої інстанції вважав їх безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення визначені ст. 107 ЦК України
Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України). За загальним правилом у разі зміни роботодавця, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише в разі скорочення чисельності або штату працівників (ч. 4 ст. 36 КЗпП). Проте, продовження дії трудового договору не відбувається автоматично. Цьому етапу передує ознайомлення працівника із наказом про реорганізацію, ознайомлення із трудовим розпорядком та штатним розкладом нового роботодавця тощо. 
Крім названого, обов`язковою умовою встановлення факту перебування працівника і роботодавця у трудових відносинах є безпосереднє виконання працівником своїх трудових обов`язків.
Сама позивач та її представник у судовому засіданні в суді першої інстанції вказали, що з травня 2020 року ОСОБА_1 не виходила на роботу у КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР і ніколи не виконувала жодних трудових обов`язків у КП «УНІВЕРС» ЗОР. 
Приписами статті 38 КЗпП України закріплено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. Вищевказана норма є загальною нормою, яка закріплює право працівника в будь-який момент розірвати трудовий договір, і єдиною додатковою умовою для цього законодавець визначив строк попередження роботодавця у два тижні.
Встановлення факту припинення трудових відносин потрібно особі для реалізації її права на працевлаштування. Пояснень стосовно того, чим саме займалась ОСОБА_1 у період з травня 2020 року по квітень 2024 року, суду першої інстанції у цій справі не було надано, так само не наведено обставин, які б свідчили про неможливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на працю через відсутність запису про її звільнення.
Виходячи з принципу розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників відносин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що фактично трудові відносини ОСОБА_1 із КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР припинились у травні 2020 року, а трудові відносини ОСОБА_1 із КП «УНІІВЕРС» ЗОР ніколи й не розпочинались.
Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції також відхилив позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у зв`язку з вимушеним простоєм за період з 01 травня 2020 року по 01 липня 2025 року в розмірі 273722,01 грн. (як похідні від первісних про встановлення перебування у трудових відносинах в частині відмови).
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1  є такими, що фактично дублюють доводи її позовних вимог в частині відмови у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію сторони позивача, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою. 
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: заслуховував пояснення учасників справи, досліджував докази сторін, залучав третю особу, оглядав оригінал трудової книжки позивача у судовому засіданні у цій справі та інш.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач ОСОБА_1 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позовної заяви позивача у цій справі в частині її відмови. 
Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що раніше ОСОБА_1 вже зверталась до суду в іншій справі ЄУН № 335/4158/24 з позовом до іншого відповідача КП «ГОТЕЛЬ Україна» ЗОР (рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року, залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, які набрали законної сили 18.02.2025 року та є чинними на час розгляду цієї справи судом першої інстанції та перегляду апеляційним судом; належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною апелянта апеляційному суду не надані - копії т.с. 1 а.с. 20-38), який у цій справі ЄУН 334/4905/25 залучений лише в якості третьої особи ухвалою суду першої інстанції від 19 вересня 2025 року (т.с. 1 а.с.115), в якому просила:
-  визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР з 01 квітня 2024 року у зв`язку зі звільненням її - ОСОБА_1 за власним бажанням, згідно частини 3 статті 38 КЗпП України на підставі заяви від 01 квітня 2024 року; 
- зобов`язати КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, видати наказ про звільнення її - ОСОБА_1 з роботи на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 01 квітня 2024 року згідно заяви від 01 квітня 2024 року; 
- стягнути з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на її - ОСОБА_1 користь заборгованість із заробітної плати за період з 01 травня 2020 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 290584,00 грн. 
та в якому було відмовлено у повному обсязі через неналежність відповідача КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР.
Апеляційним судом також встановлено, що, при цьому, задоволені судом першої інстанції у цій справі ЄУН 334/4905/25 (де КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» є третьою особою) позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення її перебування у трудових відносинах з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» з 03.07.2018 року по квітень 2020 року не були предметом позовних вимог в іншій  ЄУН № 335/4158/24 (де КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» був відповідачем), а тому підстави для закриття провадження у цій справі ЄУН 334/4905/25 на підставі ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України відсутні (набрало законної сили рішення суду в іншій справі ЄУН № 335/4158/24 …, ухвалене з приводу спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав…).
І хоча суд першої інстанції у цій справі ЄУН 334/4905/25 в цій частині фактично задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «УНІВЕРС» ЗОР про встановлення її перебування у трудових відносинах з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» з 03.07.2018 року по квітень 2020 року, за якими відповідач КП «УНІВЕРС» ЗОР у цій справі ЄУН 334/4905/25 в цій частині є неналежним, а тому суд першої інстанції мав відмовити й у задоволенні цих позовних вимог позивача у цій справі, але не через необґрунтованість, а саме через неналежність відповідача КП «УНІВЕРС» ЗОР.
Проте, всі учасники цієї справи із рішенням суду першої інстанції в частині задоволенняпозовних вимог позивача у цій частині у цій справі погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, позивач ОСОБА_1 фактично оскаржує в апеляційному порядку у цій справі рішення суду першої інстанції лише в частині відмовиу задоволенні решти її позовних вимог.
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист ОСОБА_1 здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України).
В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Проте, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вже неодноразово звертав увагу, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatioin peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом – tantum devolutum quantum appelatum) (скільки скарги, стільки й рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
Крім того, встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлена права у подальшому окремо від цієї справи у позасудовому порядку звернутись до комісії з припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» з метою зробити, за її бажанням, відповідний запис в її трудовій книжці про її звільнення у травні 2020 року з роботи, саме як працівника останнього.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 14.05.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Подліянова Г.С.	Трофимова Д.А.