Справа № 550/169/26 
Провадження №1-кп/550/53/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року        селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 за № 12026175450000010 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Чутівського району, Полтавської області, українець, громадянин України, із повною середньою освітою, працюючий на посаді водія автотранспортних засобів ФГ «РАДУГА», розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15 січня 2026 року близько 09:50 год., ОСОБА_4 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_5 , який являється батьком його колишньої дружини – ОСОБА_6 .
Так 15 січня 2026 року, близько 09:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де в цей час також перебував батько його колишньої дружини – ОСОБА_5 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив з ним сварку, під час якої вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , 15 січня 2026 року близько 09:50 год., перебуваючи на території господарства, що розташоване за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень батькові своєї колишньої дружини – ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пальцями лівої руки стиснутими в кулак, наніс останньому один удар в скроневу ділянку голови з правого боку, чим заподіяв шкоду його здоров`ю у вигляді порушення анатомічної цілісності та фізіологічних функцій тканин.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №24 від 27.01.2026, отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, 15 січня 2026 року близько 09:55 год., в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_6 .
Так 15 січня 2026 року близько 09:55 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де в цей час також перебувала його колишня дружина – ОСОБА_6 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити їй тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , 15 січня 2026 року близько 09:55 год., перебуваючи на території господарства, що розташоване за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пальцями правої руки стиснутими в кулак, наніс один удар в скроневу ділянку голови з лівого боку, чим заподіяв шкоду її здоров`ю у вигляді порушення анатомічної цілісності та фізіологічних функцій тканин.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №23 від 27.01.2026, отримала тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано та надав суду показання про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, а саме зазначив, що 15 січня 2026 року, близько 09:50 год. перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де в цей час також перебував батько його колишньої дружини – ОСОБА_5 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив з ним сварку, під час якої наніс останньому один удар в скроневу ділянку голови. Також обвинувачений вказав, що того самого дня перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де в цей час також перебувала колишня дружина – ОСОБА_6 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар в скроневу ділянку голови з лівого боку. З приводу вчиненого щиро каявся, просив суворо не карати, обіцяв більше подібних дій не вчиняти.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні покарання покладається на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні покарання покладається на розсуд суду.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченої та потерпілої, а також вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.125 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах та щодо особи похилого віку.
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що він: відповідно до довідки виконавчого комітету Скороходівської селищної ради №02.1-28/149 від 21.01.2026 ОСОБА_4 депутатом селищної ради не являється; відповідно до довідки-характеристики з місця роботи від 16.02.2026 ОСОБА_4 характеризується позитивно; відповідно до довідки КНП «Чутівська ЦРЛ» №81 від 22.01.2026 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відповідно до довідки №9в/4/208 ОСОБА_4 перебуває на обліку в дев`ятому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відповідно до довідки №3-26012026/53720 від 27.01.2026 на вимогу про судимість, ОСОБА_4 раніше не судимий; відповідно до довідки СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області № 51/3-6012-26 від 28.04.2026 ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює на посаді водія автотранспортних засобів ФГ «РАДУГА», характеризується позитивно, вину визнав повністю та щиро розкаявся, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, поведінку обвинуваченого до та під час вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України. 
Перешкод для призначення даного виду покарання судом не встановлено та не надані такі дані до матеріалів справи.
Крім того, на думку суду, призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу є достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілих від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого такі обмежувальні заходи:
- заборону перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 
- обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
- заборону наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
- заборону листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
- направлення для проходження програми для кривдників.
Згідно із вимогами ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
З матеріалів провадження вбачається, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження своїй колишній дружині. Також, суд враховує дані, наведені у довідці СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області № 51/3-6012-26 від 28.04.2026 ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство.
Відтак суд вважає, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку проходження програми для кривдників, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази – відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 125 ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
На підставі ч. 2 ст. 76 КК України та п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців.
Направити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Скороходівської селищної ради Полтавської області, як органу місцевого самоврядування для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя              ОСОБА_1