ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 травня 2026 року 	Справа № 280/3717/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012)
про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
22.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язати відповідача (з метою відновлення порушеного права) з 01.07.2021 виплачувати позивачу щомісячну доплату до розміру пенсії 2000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження її максимальним розміром;
- визнати протиправними дії відповідача щодо не виплати щомісячної нарахованої пенсії позивачу відповідно до Довідки №311/С від 13.03.2024 «Про розмір грошового забезпечення» у розмірі 39359,68 грн з 01.02.2023, 80% грошового забезпечення, без щомісячної доплати до пенсії 2000 грн, яка визначена ПКМУ №713, та обмеження її максимальним розміром з не проведеною індексацією грошових доходів до пенсії - на підставі Постанов КМУ про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення з 2022 по 2026 роки;
- зобов`язати відповідача (з метою поновлення порушеного права) здійснити виплату пенсії з 01.02.2023 позивачу у розмірі її нарахування 39359,68 грн разом з щомісячною доплатою 2000 грн. Проіндексовати суми пенсії у розмірах 39359,68 грн та 2000 грн в повному обсязі згідно коефіцієнтів збільшення, що визначені Постановами КМУ з 2022 по 2026 рік та виплачувати її разом з сумою індексації без обмеження максимальним розміром: з 01.03.2022 із застосуванням коефіцієнта збільшення, у розмірі 1,140 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром; з 01.03.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження максимальним розміром; з 01.03.2024 із застосуванням збільшення 1,0796 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження максимальним розміром; з 01.03.2025 із застосуванням збільшення 1,115 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів Україні від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» без обмеження максимальним розміром; з 01.03.2026 із застосуванням збільшення 1,121 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі проіндексованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» без обмеження пенсії максимальним розміром;
- різницю між нарахованою пенсією за період з 01.02.2023 по день, (надати правильний розрахунок пенсії з 01.02.2023 позивачу і суду) з якого починається виплата призначеної пенсії (недоплачену частину основного розміру пенсії виплатити однією сумою з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у розмірі 3% річних відповідних сум), що передбачено статтями 63, 51, 52, 55 Закону №2262-ХІІ.
Ухвалою суду від 24.04.2026 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №280/3717/26 в частині позовних вимог що стосуються нарахування та виплати з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».
Ухвалою суду від 24.04.2026 відкрито провадження у справі №280/3717/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику сторін.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№21540 від 22.04.2026). Зокрема зазначено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ). Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/1294/25 від 09.04.2025 зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром. Водночас вказано, що після здійснення перерахунку пенсії на підставі вказаного судового рішення відповідачем протиправно не виплачується пенсія у нарахованому розмірі - 39359,68грн із проведеною індексацією за 2022-2026 роки на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118), від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі – Постанова №168), від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі – Постанова №185), від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова № 209) та від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» (далі – Постанова № 236). Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення, оскільки на думку позивача, відповідач не повинен був застосовувати обмеження максимальним розміром пенсії при будь-якому її перерахунку, незалежно від того, які складові грошового забезпечення виплачуються. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Заперечення відповідача проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№25369 від 08.05.2026). Зокрема зазначено, що за результатом розгляду справи №400/6254/24, як зразкової Верховний Суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії військовослужбовця на підставі рішення суду, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», є таким перерахунком пенсії з підвищенням, який відповідно до абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», є правомірною підставою для невиплати доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн та індексації за 2022, 2023 роки. Водночас, відзначено, що згідно розрахунків пенсії за вислугу років станом на 01.03.2026 на виконання Постанов №118, №168, №185 та №236 позивачу нараховується індексація базового ОСНП 2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення 0,197 у сумі 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 із застосуванням 0.0796 в сумі 1500,00 грн та індексація базового ОСНП 2026 із застосуванням 0.1210 в сумі 2595,00 грн. Додатково відзначено про необхідність застосування передбаченого КАС України шестимісячного строку звернення до суду. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№25947 від 12.05.2026) у якій, окрім іншого, вказано, що пенсія по інвалідності нараховується у розмірі 39359,68грн, а отже і виплачуватися має саме у розмірі її нарахування з урахуванням індексації. Зауважено що, застосування обмеження пенсії максимальним розміром суперечить висновкам Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016. Водночас зазначено, що фактичне нарахування індексації пенсії у розмірі 1500,00грн замість застосування передбачених Постановами №118, №168, №185, №209 коефіцієнтів є протиправним та таким, що порушує конституційне право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення. Таким чином, на думку позивача, належним способом захисту його порушених прав буде зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з 01.02.2023 позивачу у розмірі її правильного нарахування 39359,68 грн без застосування положень Постанови кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» та проіндексувати суми пенсії в повному обсязі згідно коефіцієнтів збільшення без обмеження максимальним розміром. Додатково відзначено про відсутність строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. З огляду на вищенаведене позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена йому відповідно до Закону №2262-ХІІ.
13.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 складено довідку №311/С про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до якої станом на 01.01.2023 розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення із служби) складає 38472,48 грн (а.с.44).
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №280/1294/25, яке набрало законної сили 30.07.2025, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №280/1294/25 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
Судом встановлено, що при постановлені ухвали від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 Запорізьким окружним адміністративним судом, зокрема, було зазначено наступне: 
«З наданих відповідачем розрахунків судом встановлено, що з 01.02.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії, а саме за результатами відповідного перерахунку розмір пенсії до виплати склав 39359,68 грн.
Отже, рішення суду №280/1294/25 виконано та з 01.02.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Суд зазначає, що позивач звертаючись до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України вказував на те, що йому з січня 2025 року виплачується пенсія в розмірі 24627,28 грн. на місяць, а не у розмірі 39359,68 грн.
Разом з тим, з пояснень відповідача судом встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії запроваджено у зв`язку із проведенням нового перерахунку пенсії з 01.03.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». 
Водночас, обмеження максимального розміру пенсії у зв`язку із її перерахунком на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», не були предметом розгляду адміністративної справи, а тому оцінка таких дій виходить за межі розгляду адміністративної справи.
Також, суд звертає увагу на те, що у разі якщо за наслідками наступних перерахунків пенсії її розмір був обмежений максимальним розміром, то відповідно позивач має право звернутися до суду з новим позовом щодо скасування відповідного обмеження».
Відповідно до приписів частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відтак, в силу вищезазначених вимог частини 4 статті 78 КАС України встановлені ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №280/1294/25 обставини не потребують додаткового доказування під час розгляду даної справи.
Водночас з даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 у справі №280/10050/24, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% грошового забезпечення зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024, з 01.03.2022 з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 по справі №280/10050/24 задоволено частково апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 у справі № 280/10050/24 та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.
Позовні вимоги в частині оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.07.2021 по 29.04.2024 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.07.2021 по 29.04.2024 нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до розміру пенсії 2000.00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» - залишено без розгляду. 
В решті позову - відмовлено.
На відповідне звернення позивача щодо пенсійного забезпечення відповідачем листом від 30.04.2026 №20561-18777/Р-02/8-0800/26, окрім іншого, роз`яснено позивачу, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справах №280/1292/25, №280/10050/24 та №280/1294/25 виконані Головним управлінням в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсії після перерахунку на виконання рішення суду у справі №280/10050/24, яке набрало законної сили 08.12.2025, склав 39 359,68грн (а.с.46).
Згідно з розрахунком пенсії по інвалідності по пенсійній справі 0801015323 для ОСОБА_1 станом на 01.03.2026 та на час звернення позивача до суду із даною позовною заявою, розмір пенсії позивача розраховується із грошового забезпечення у розмірі 29 389,98грн вказаного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024 та становить 39 359,68грн, із яких основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення – 23 511,98,78 грн, індексація базового ОСНП 2023 (23 511,98 * 0,1970) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 (25 011,98 * 0,0796) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2025 (26511,98 * 0,1150) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2023 (28011,98 * 0,1210) – 2595,00 грн, збільшення основного розміру пенсії (25%) від суми 30 606,98 грн – 7 651,75 грн, підвищення або надбавки до пенсії – як інваліду війни 2 групи/при виконанні обов`язків військової служби – 1038,00 грн, 50,00 грн (а.с.34).
Відповідно до відомостей наявної у матеріалах справи Довідки про доходи №9883 7877 3520 1827 на ім`я ОСОБА_1 пенсія позивачу починаючи з лютого 2023 року виплачувалась у наступних розмірах: з лютого 2023 року по квітень 2023 року – 20930,00 грн, з травня 2023 року по грудень 2025 року – 24 627,28грн, з січня 2026 року – 25 950,00грн (а.с.43).
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не виплати щомісячної нарахованої пенсії позивачу відповідно до Довідки №311/С від 13.03.2024 «Про розмір грошового забезпечення» у розмірі 39359,68 грн, та обмеженням її максимальним розміром з не проведенням індексації на підставі Постанов №118, №168, №185, №209 та № 236, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Як вже було встановлено судом вище рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №280/1294/25, яке набрало законної сили 30.07.2025, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
На виконання зазначеного судового рішення відповідачем з 01.02.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, за результатами відповідного перерахунку розмір пенсії до виплати склав 39359,68 грн.
Зазначені обставини встановлені ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №280/1294/25 та в силу приписів частини 4 статті 78 КАС України не потребують додаткового доказування під час розгляду даної справи.
Водночас судом встановлено, що 08.12.2025 Третім апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову по справі №280/10050/24, якою, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.
На виконання зазначеної постанови відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024, починаючи з 01.02.2022, яка виплачується по теперішній час.
При цьому, відповідачем припинено нарахування та виплату пенсії виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №311/С від 13.03.2024. 
Однак, суд не погоджується з такими діями відповідача та зазначає, що довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №312/С від 13.03.2024 містить відомості про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, в той час як довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №311/С від 13.03.2024 містить відомості про розмір грошового забезпечення позивача, визначений станом на 01.01.2023.
Відтак, при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 по справі №280/10050/24 відповідач мав здійснити такий перерахунок за період з 01.02.2022 по 31.01.2023, а вже починаючи з 01.02.2023 у відповідача виник обов`язок нараховувати та виплачувати позивачу пенсію у відповідності до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу, починаючи з 01.02.2023 пенсії у відповідності до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Щодо позовних вимог, які стосуються не проведення індексації пенсії за 2022-2026 роки на підставі Постанов №118, №168, №185, №209 та № 236, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 13.03.2025 у справі № 400/6254/24, перерахунок пенсії військовослужбовця на підставі рішення суду з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», є таким перерахунком пенсії з підвищенням, який відповідно до абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» є правомірною підставою для невиплати доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн та індексації за 2022, 2023 роки.
Таким чином, зважаючи на те, що як вже було встановлено вище починаючи з 01.02.2023 пенсія позивача підлягає розрахунку та виплаті, виходячи з грошового забезпечення визначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №311/С від 13.03.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, то у відповідача відсутні підстави для здійснення індексації пенсії позивача у 2022-2023 роках на підставі Постанов №118 та №168, що у свою чергу свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Водночас, за обставинами даної справи позивач має право на проведення індексації пенсії у 2024-2026 роках на підставі Постанов №185, №209 та №236, що також не заперечується відповідачем.
Щодо тверджень позивача про неправомірність обмеження суми індексації пенсії у 2024 році у сумі 1500,00грн, у 2025 році у сумі 1500,00грн та у 2026 році у сумі 2595,00грн та необхідність застосування коефіцієнтів збільшення, встановлених пунктами №1 Постанов №185, №209 та №236, суд зазначає таке.
Постановою № 185 передбачено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
За пунктом 2 Постанови №185 передбачено установити, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень (пункт 3 Постанови №185).
Постановою № 209 передбачено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
За пунктом 2 Постанови №209 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень (пункт 3 Постанови №209).
Постановою № 236 передбачено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
За пунктом 2 Постанови №236 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475), підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) і підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2025 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Розмір підвищення пенсії в результаті її перерахунку, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 2595 гривень (пункт 3 Постанови №236).
Судом встановлено, що позивачу нараховується Індексація базового ОСНП 2024 (25 011,98 * 0,0796) з обмеженням 1500,00 грн, Індексація базового ОСНП 2025 (26511,98 * 0,1150) з обмеженням 1500,00 грн, Індексація базового ОСНП 2023 (28011,98 * 0,1210) з обмеженням 2595,00 грн.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 07.06.2024 у справі №420/25804/23 зазначив, що обмеження верхньої межі індексації здійснюється для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян, а також з урахуванням того, що в умовах дії воєнного стану видатки в першу чергу спрямовуються на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
При цьому, як положеннями статті 42 Закону № 1058-IV, так і положеннями статті 64 Закону № 2262-ХІІ Уряду надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій. Отже, положеннями Постанови № 168 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1 500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі здійснення на виконання пункту 2 цієї постанови. Тобто, це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500,00 грн, доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1 500 грн.
Повномасштабна війна та погіршення матеріального становища українців завдали суттєвих втрат добробуту мільйонів домогосподарств в Україні. Саме тому підтримка фінансової платоспроможності громадян, особливо пенсіонерів - тобто тих, для кого виплати від держави є часто єдиним джерелом доходів - є вкрай важливою для Уряду.
Саме з цією метою Кабінет Міністрів України встановив верхню межу індексації для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян.
Вказана правова позиція підтримана в подальшому у постановах Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23, від 25.06.2024 у справі № 420/25467/23, від 26.06.2024 у справі № 580/9314/23.
При цьому суд зазначає, що за положеннями Постанов №185, №209 та №236 для індексації визначаються розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій внаслідок попередніх індексацій.
За наведеного вище суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про неправомірність обмеження суми індексації пенсії у 2024 році у сумі 1500,00грн, у 2025 році у сумі 1500,00грн та у 2026 році у сумі 2595,00грн на підставі Постанов №185, №209 та №236.
Як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині позовних вимог є порушеними.
Що стосується обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вже було встановлено судом вище ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №280/1294/25 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
Судом встановлено, що при постановлені ухвали від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 Запорізьким окружним адміністративним судом, зокрема, було зазначено наступне: 
«З наданих відповідачем розрахунків судом встановлено, що з 01.02.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії, а саме за результатами відповідного перерахунку розмір пенсії до виплати склав 39359,68 грн.
Отже, рішення суду №280/1294/25 виконано та з 01.02.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Суд зазначає, що позивач звертаючись до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України вказував на те, що йому з січня 2025 року виплачується пенсія в розмірі 24627,28 грн на місяць, а не у розмірі 39359,68 грн.
Разом з тим, з пояснень відповідача судом встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії запроваджено у зв`язку із проведенням нового перерахунку пенсії з 01.03.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». 
Водночас, обмеження максимального розміру пенсії у зв`язку із її перерахунком на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», не були предметом розгляду адміністративної справи, а тому оцінка таких дій виходить за межі розгляду адміністративної справи».
Зазначені обставини встановлені ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №280/1294/25 та в силу приписів частини 4 статті 78 КАС України не потребують додаткового доказування під час розгляду даної справи.
Судом враховується, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 (далі – Закон №3668-VI).
Так, приписи статті 2 Закону №3668-VI, який набув чинності 01.10.2011, визначають, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У свою чергу, згідно з частиною 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII. 
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини зазначеного рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. 
Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відтак правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII. 
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України наголосив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI. 
Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII. При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. 
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній зокрема у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 11.07.2022 у справі №620/613/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21, від 30.08.2022 у справі №440/994/20, від 17.03.2023 у справі №340/3144/21 та від 21.04.2023 у справі №380/8024/21.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Наведені вище правові норми мали бути враховані відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії позивача та при проведенні її індексації.
Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на порядок проведення індексації пенсії, який врегульований Постановою №185.
Пункт 1 Постанови № 185 встановлює, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі — коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Водночас, пунктом 2 Постанови № 185, зокрема, передбачено, що з 01.03.2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
В контексті викладеного уваги потребує зазначене у вказаній постанові положення «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», щодо чого суд вважає за необхідне наголосити, що за передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України загальним правилом вирішення колізій, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Суд вважає за необхідне наголосити, що у спірних відносинах наведені положення Постанови №185 суперечать приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.
Таким чином, попри наявність у Постанові №185 застережень щодо підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційним Судом України. 
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що застосування відповідачем норми Постанови №185 у частині проведення індексації саме у межах максимального розміру пенсій військовослужбовців встановленого законом є протиправним, оскільки жодним спеціальним законом таких обмежень на сьогодні не встановлено.
Крім того, судом встановлено що абзацом третім пункту 3 Постанови №209 передбачено, що пенсії, перераховані відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” і постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 р. № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”(Офіційний вісник України, 2025 р., № 9, ст. 769).
Водночас, абзацом третім пункту 3 Постанови №236 передбачено, що пенсії, перераховані відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 30 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” і постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 р. № 1778 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану”(Офіційний вісник України, 2026 р., № 6, ст. 525).
Статтею 46 Закону № 4059-IX передбачено, що пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема Закону № 2262-XII (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 46 Закону № 4059-IX, Кабінет Міністрів України 03.01.2025 прийняв постанову № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі – Постанова №1), якою визначив розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій.
Водночас статтею 30 Закону № 4695-IX установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема Закону № 2262-XII (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 30 Закону № 4695-IX, Кабінет Міністрів України 30.12.2025 прийняв постанову № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі – Постанова №1778), якою визначив розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій.
Таким чином, Законом № 4059-IX та Постановою №1, а також Законом №4695-IX та Постановою №1778 установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі Закону № 2262-ХІІ, що прямо заборонено частиною третьою статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ.
У постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 Верховний Суд виснував, що безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262-XII. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею. При цьому обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсії, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами, виходячи зі змісту процитованого Закону.
Законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, "умовами" слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під "порядком" розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення "розміру" перерахунку пенсій. При цьому орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону №2262-XII. Адже до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.
Абзац 3 статті 1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.2015 за №4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
Отже, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.
У постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що «відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.».
Таким чином, застосування при перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-XII, постанов Кабінету Міністрів України, якими змінюються умови та/чи норми пенсійного забезпечення, зокрема Постанови №1 та Постанови №1778, є протиправним.
Суд наголошує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.
При цьому суд зазначає, що пенсія позивача не підлягає обмеженню максимальним розміром у цілому, не залежного від того які складові грошового забезпечення виплачуються (основні, додаткові, індексація, тощо).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою №1 та Постановою №1778.
Щодо позовних вимог про нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі – Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно із статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації положень Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №159, пунктами 2, 3 якого передбачив, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходу.
Суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу, яка нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.
Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 04.12.2024 у справі №380/24300/23.
Разом з тим, оскільки виплата перерахованої пенсії та компенсація втрати частини доходу відповідачем не була здійснена, суд вважає, що вимоги позивача стосовно виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою та виплати компенсації у розмірі 3% річних відповідних сум є передчасними та задоволенню не підлягають.
Такий самий висновок висловлений Третім апеляційним адміністративним судом під час розгляду справи №280/10050/24, у якій брали участь ті самі сторони, що і у цій справі.
Щодо доводів відповідача про необхідність застосування передбаченого КАС України шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норма статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягає застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Крім того, відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-XII нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми закону стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду України.
Необхідними умовами застосування зазначених положень спеціального закону є факт нарахування сум пенсій за минулий час та доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких стала невиплата сум пенсій.
Аналіз зазначених положень свідчить про відсутність строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
Отже, доводи відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду є хибними та необґрунтованими.
Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 21.04.2023 у справі №380/8024/21 (адміністративне провадження №К/9901/47027/21).
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачем, в силу положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачувався, то відповідно розподіл судових витрат в цій частині не проводиться.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) починаючи з 01.02.2023 пенсії у відповідності до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) здійснити з 01.03.2023 нарахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) починаючи з 01.02.2023 пенсії у відповідності до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №280/1294/25 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення від 13.03.2024 №311/С, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром та без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28.05.2026.

Суддя І.В.Садовий