Справа № 161/7141/26 
Провадження № 1-кп/161/982/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        19 червня 2026 року 
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , 
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026030580000194, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 01.04.2026 відносно ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Урицьке Розівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з середньою освітою, неодруженого (проживає у громадському шлюбі), не працюючого, не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, в особливо великому розмірі, з метою її подальшого збуту.
У подальшому, 02.02.2026, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 18.38 год., ОСОБА_4 отримав поліетиленовий пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, який переніс на ділянку території неподалік будинку 75 по вулиці Львівській у місті Луцьку, де продовжував незаконно зберігати при собі з метою збуту до моменту вилучення працівниками поліції в ході його затримання - до 20.13 год. 03.02.2026.
Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів надана на дослідження речовина, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 76, 7328 г, що відповідно до Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, є особливо небезпечною психотропною речовиною у особливо великому розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України визнав частково, хоча зі змісту його показань вбачається, що винуватість у даному провадженні за пред`явленим йому обвинуваченням ним заперечується повністю. Суду дав показання, що неправомірних дій, зазначених в обвинувальному акті, не вчиняв. Так, 02.02.2026 був затриманий працівниками поліції по вулиці Львівській у місті Луцьку, які під час поверхневого огляду виявили згорток з невідомою йому речовиною та викликали слідчо-оперативну групу. Ствердив, що напередодні - 31.01.2026, мав конфлікт вдома, в зв`язку з чим доставлявся у відділок поліції, звідки його відпустили. 2.02.2026 його знову викликали до відділку поліції для відібрання пояснень, зокрема, його підвозили автомобілем «Тойота Корола» білого кольору, у якому він залишав свій рюкзак, коли заходив у відділок, а тому наполягає, що речовину, виявлену у нього, було підкинуто. Ствердив, що автомобілем його возила та ж сама особа, яка проводила його опитування у відділку поліції. Жодну із допитуваних в судовому засіданні осіб, які проводили його опитування та керували автомобілем 02.02.2026, не опізнав, зазначивши, що можливо переплутав, що його підвозила та ж сама особа, що і опитувала. Сам психотропну речовину на постійній основі не вживав (востаннє вживав за тиждень до затримання), у день його затримання мав намір залишити м.Луцьк та переїхати до м.Львова, де хотів винайняти житло та знайти роботу. Вилучений мобільний телефон «Iphone 11 Pro Max» належить йому, щодо наявної у ньому інформації, то частково згідний із тим, що переписки, які є в ньому вів він, оскільки мав намір придбати наркотичні засоби для власного вживання. Ствердив про те, що він шукав роботу, в тому числі думав про розповсюдження наркотичних засобів, про що писав у переписках у Телеграм каналі, проте вирішив цього не робити, оскільки мав намір переїхати до м.Львова та знайти нормальну роботу. Категорично заперечує належність віднайденого наркотичного засобу йому. 
Зазначив, що усі вищезазначені дії - це провокація злочину відносно нього, оскільки керівництво його цивільної дружини, яка працювала у конвойній службі ГУНП у Волинській області, мало до нього неприязні відносини.
У зв`язку з викладеним просив його виправдати.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами. 
Так, згідно протоколу затримання особи вбачається, що ОСОБА_4 було затримано 02.02.2026 о 17.40 год. у м.Луцьку по вул.Львівській, 75. Під час затримання у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone 11 Pro Max», зіп-пакет з речовиною (поміщено у спецпакет № NPU5784085), одяг, рюкзак та документи. При цьому, ОСОБА_4 зазначив про незаконне його затримання, оскільки виявлену у нього речовину було підкинуто працівниками поліції. 
Інших зауважень, в тому числі щодо належності вилученого телефону іншим особам, користування ним іншими особами від самого ОСОБА_4 не надходило.
Протоколом огляду від 03.02.2026 усі вилучені під час затримання ОСОБА_4 речі оглянуто та постановою від цієї ж дати визнано речовими доказами у межах даного провадження.
Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-26/1374-НЗПРАП від 03.02.2026 надана на дослідження кристалічна речовина у полімерному пакеті (спецпакет № NPU5784085), містить у своєму складі психотропну речовину - PVP. Маса PVP становить76,7328 г.
З повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області №17267-2026 від 06.02.2026 вбачається, що згідно розстановки сил та засобів СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області з 08.00 год. 02.02.2026 по 08.00 год. 03.02.2026 до несення служби у складі наряду «ІНФОРМАЦІЯ_2» були задіяні поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_6  в судовому засіданні дав показання, що 02.02.2026 перебував на чергуванні у складі наряду «ІНФОРМАЦІЯ_2» спільно з ОСОБА_7 , по вул.Львівській виявили підозрілу особу (у темній куртці з капюшоном на голові) та з рюкзаком, тому зупинились для перевірки його особи. Під час поверхневої перевірки обвинувачений добровільно викладав речі на капот, побачили згорток (заклеєний ізолентою), який ОСОБА_4 самостійно не викладав та залишив у речах. В зв`язку з цим було викликано СОГ, весь час (з моменту його зупинки) велась безперервна відеофіксація.
Свідок ОСОБА_7  в судовому засіданні дав аналогічні за змістом показання. Одночасно зазначив, що вирішили його перевірити, оскільки той міг бути ухилянтом, а також був схожий на особу, яка вживає наркотичні засоби. Під час перевірки документів встановили особу ОСОБА_4 . Після того, як виявили згорток, ОСОБА_4 повідомив, що це можуть бути наркотичні засоби, однак звідки взялись - не сказав, повідомляв, що їх міг хтось підкинути.
Факт перевірки документів, виявлення згортку (заклеєного ізолентою) у рюкзаку обвинуваченого ОСОБА_4 стверджується протоколом огляду від 06.02.2026, предметом огляду якого були відеозаписи з боді-камер працівників ГРПП на місці події 02.02.2026. 
Вищезазначені відеозаписи були предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду, шляхом їх перегляду. Судом встановлено, що під час перевірки документів, а також виявлення згортку ОСОБА_4 поводився дуже спокійно, в тому числі коли заперечував належність виявленого предмету саме йому, а також звинувачував працівників поліції, які ніби-то підвозили його перед цим на автомобілі «Toyota Corolla» білого кольору та підкинули дану речовину.
З метою перевірки версії обвинуваченого щодо можливого «підкидання» наркотичної речовини органом досудового розслідування та судом здобуто та досліджено наступні докази.
З відповіді начальника ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області вбачається, що 31.01.2026 ОСОБА_4 був у приміщенні Луцького РУП ГУНП у Волинській області, у зв`язку з повідомленням на лінію «102» про бійку, що відбувалась за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживав спільно з співмешканкою; після встановлення обставин події був відпущений додому. Службовий автомобіль «Toyota Corolla» 02.02.2026 був у користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Факт виклику працівників поліції 31.01.2026 за адресою: АДРЕСА_3 стверджується електронним рапортом, наданим на запит слідчого, в порядку ч.2 ст.93 КПК України.
Згідно повідомлення начальника сектору дотримання прав людини Луцького РУП ГУНП у Волинській області, відповідно до відомостей інформаційної підсистеми «Затримані й доставлені» ІКС ІПНП та журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Луцького РУП ГУНП у Волинській області (інв.№3155 від 23.01.2026), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до управління поліції 31.01.2026 о 09.58 год. Опитування ОСОБА_4 проводилось начальником відділу кримінальної поліції Луцького РУП ОСОБА_10 , після завершення опитування, о 09.39 год. 31.01.2026 він вибув із приміщення Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Додатком до даної відповіді є копія витягу журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених інв.№3155. 
Свідок ОСОБА_10 , допитаний за клопотанням сторони захисту, дав показання, що 31.01.2026 року вранці знаходився на робочому місці, працівниками поліції було доставлено ОСОБА_4 , у зв`язку з наявною скаргою щодо вчиненого домашнього насильства, тому опитування останнього проводив він, оскільки жодної інформації в процесі спілкування не було отримано, тому його було відпущено. 02.02.2026 року обвинуваченого ОСОБА_4 він не бачив, як і не пересувався автомобілем «Toyotа Corolla» білого кольору.
Свідок ОСОБА_11  в судовому засіданні дав показання, що 02.02.2026 року не перебував по вул.Львівській м.Луцька (в тому числі не підвозив та не доставляв ОСОБА_4 ). Службовим автомобілем «Toyotа Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 користувався 02.02.2026 року, як і начальник сектору ОСОБА_12 ОСОБА_4 в судовому засіданні бачить вперше.
Свідок ОСОБА_12  в судовому засіданні підтвердив, що службовий автомобіль марки «Toyotа Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 закріплений за ним. Ні 31.01.2025 року (день чітко пам`ятає, оскільки того дня було скоєно самогубство, де він постійно був задіяний), ні 02.02.2026 доставку ОСОБА_4 не здійснював, з ним ніколи не спілкувався та вперше бачить у суді.
Зазначені даними свідками обставини в ході судового розгляду підтвердив і сам обвинувачений ОСОБА_4 , який зазначив, що міг переплутати, що особа, яка його допитувала і згодом підвозила в автомобілі - одна і та ж. Зазначити яким чином можна ідентифікувати або ж встановити вказану ним особу (риси обличчя, вік, зовнішність, особливі прикмети тощо) - не може.
Таким чином, судом вжито вичерпних заходів щодо перевірки висунутої обвинуваченим версії щодо можливого «підкидання» виявленої у нього психотропної речовини будь-якими сторонніми особами. В ході судового розгляду така версія не підтверджена, а дослідженими матеріалами кримінального провадження - повністю спростована.
Так, як на підтвердження такої версії обвинувачених посилався і на покази свідка ОСОБА_13 , яка в ході судового розгляду дала наступні показання. Із ОСОБА_4 проживали разом приблизно пів року (вели спільне господарство, фактично - громадський шлюб), характеризує його із позитивної сторони. Під час спільного проживання насильства щодо неї він не вчиняв, іноді були скарги від сусідів, оскільки голосно грала музика. Не помічала, що він вживає або збуває наркотичні засоби; працював останній неофіційно: на будовах або ж друкував студентські роботи через інтернет-ресурс «Work.ua», отримував від 10 до 20 тисяч гривень. Припускає, що до затримання та виявлення у ОСОБА_4 психотропної речовини може бути причетне її керівництво, оскільки вона працювала у конвойній роті ГУНП, від свого керівника неодноразово отримувала зауваження з того чи іншого приводу, зокрема, була ситуація, коли ОСОБА_4 було погано, він одягнув її поліцейську куртку і ходив у ній по вулиці, також писав смс-повідомлення заступнику начальника. Після цих випадків керівник сказав з ним розійтись або ж звільнитись з роботи. На початку лютого вона звільнилась за власним бажанням, а ОСОБА_4 - затримали, як вона вважає, через неприязнь керівника до неї.
З метою перевірки показань даного свідка та версії, висунутої обвинуваченим, суть якої зазначена вище, за клопотанням сторони обвинувачення також допитано в якості свідка ОСОБА_14 - командира роти конвойної служби ГУНП у Волинській області. Свідок дав показання, що йому відома ОСОБА_13 , оскільки працювала на посаді конвоїра роти конвойної служби ГУНП у Волинській області з 29.12.2025 по 04.02.2026 року, неприязних відносин із нею у нього не було. За період її роботи проявила себе як неініціативний працівник, постійно запізнювалась, неохайно виглядала, скаржилась на певні сімейні обставини та обіцяла виправитись. 31.01.2025 року у нічну пору до нього зателефонували із чергової частини ГУНП та повідомили, що за місцем проживання їх працівника - ОСОБА_13 чиниться домашнє насильство. Коли він приїхав на місце, то побачив сліди крові по квартирі, все було розкидане, у ОСОБА_13 руки та голова були в крові, вона казала, що впала, при цьому була в стані алкогольного сп`яніння (у квартирі була одна пляшка горілки порожня, а в іншій - залишалось менше чверті). Вранці наступного дня знову була така ж скарга, коли він приїхав, то побачив там ОСОБА_4 , сама ж ОСОБА_13 мала бути в цей час на роботі, проте не прийшла, сказала, що приведе себе до порядку та прийде; і коли прийшла на роботу - сама написала заяву на звільнення. Жодних неприязних відносин між ними не було, однак саме її поведінка сприяла її звільненню. Ствердив, що казав батькам ОСОБА_13 аби останні написали заяву про її побиття, оскільки характер отриманих ушкоджень свідчив саме про це, а вона відмовилась самостійно це робити. Про те, що заборонені речовини могли бути «підкинуті» обвинуваченому йому нічого не відомо.
Натомість винуватість обвинуваченого та той факт, що до його показань та показань свідка ОСОБА_13 слід ставитись критично, підтверджується, окрім показань свідків та вище досліджених доказів, наступними доказами.
Так, протоколом про результати зняття інформації з електронної інформаційної системи від 25.03.2026 та протоколом дослідження інформації, отриманої за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31.03.2026 (проведених на підставі ухвали слідчого судді №832т від 17.02.2026), поза будь-яким сумнівом стверджується саме факт вчинення злочину, передбаченого ст.307 КК України.
Так, з протоколу дослідження інформації, отриманої за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31.03.2026 вбачається, що під час огляду та дослідження інформації, наявної у мобільному телефоні марки «Iphone 11 Pro Max», належному ОСОБА_4 , наявні фото речовин, що ззовні схожі на психотропні, запити щодо виду, переліку та цін на різні типи наркотичної та психотропної речовини, переписки щодо умов роботи по їх розповсюдженню (збуту), міст, де планувалось їх розповсюдження та оплати за виконану роботу. 
Даний телефон належить ОСОБА_4 , був вилучений під час його затримання, а зміст та суть переписки, та те, що цю переписку вів саме обвинувачений ніким, в тому числі і самим ОСОБА_4 , не заперечується. 
З протоколу дослідження інформації, отриманої за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31.03.2026 вбачається, що під час огляду та дослідження інформації, наявної у мобільному телефоні марки «Iphone 11 Pro Max» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , наявні дані абонента - ОСОБА_15 . 
У мобільному додатку «Телеграм» зареєстровано 2 аккаунти володільця ( ОСОБА_4 ) із назвою « ОСОБА_16 », ОСОБА_17 за мобільними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та наявна активна переписка між абонентами у різний час та дати, що свідчить про те, що таку переписку вів власник телефону самостійно, а її зміст вказує на те, що зокрема ОСОБА_4 здійснював закупівлю психотропної речовини через телеграм канали, спілкуючись з зареєстрованими там особами, з метою її подальшого збуту, шляхом отримання кладів (на вказаних земельних ділянках, поштовими переказами, кур`єрською доставкою), для подальшого збуту у м.Луцьку та м.Львові.
Той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 придбавав і збував різні психотропні речовини, а тому виявлена і вилучена у нього психотропна речовина теж мала бути збута в м.Львові, по дорозі куди його і було фактично затримано, свідчить наявна переписка у месенджері Телеграм, зокрема, з абонентом «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( «я курьер с Луцка, внес залог 3000 мне дали 5г, я не нашел, направили к тебе…» «….поковиряюсь еще, земля промерзла и ничего не било … а что получается ничего не клали? И будет такая же история с лесом? … туда не могли не класти… ок, поеду с кип`ятком еще раз». «… там снег и бесполезно. У меня там товара на 2 к. на 1 что остался может дай что-то ближе.» «кидал залог на курьера 3000 … видали соли 5г на 2000 осталось 1000. На нее может кидай что-то. А позже докину кАк будет еще залог. Тот клад под. снігом что я ездил несколько раз…» «ок, кинь фото того клада 5 г…»
При цьому, саме 01.02. наявна розмова: « ІНФОРМАЦІЯ_3 - привет. Сделаеш работу если дам мк?... Под тебе сделают ненаход не возможен… ОСОБА_18 - «залог же не кинул»; ІНФОРМАЦІЯ_3 - на ету суму дам, если тебе нужна работа», ОСОБА_18 - «Львов только. В луцк не знаю может приеду на днях или позже..» ІНФОРМАЦІЯ_3 «Луцк надо. Львов тоже. Но там нет мк у меня. Разве что перекуплю, но тогда точно нужен залог. Луцк лес будет? Город никак? Там снег и лягавие». ІНФОРМАЦІЯ_3 - как и тот но свіжий, не там где общие клади. Отдельно сделает…». Зазначене беззаперечно стверджує той факт, що в період 01.-02.02.2026 ОСОБА_4 взяв виявлену у нього речовину у місці кладу (МК) та переносив її у своєму рюкзаку, з метою подальшого збуту в м.Львові.
Окрім вищевказаної переписки наявні переписки із іншими абонентами - ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, зміст яких безсумнівно свідчить про те, що ОСОБА_4 шукав, придбавав та збував різні види психотропної речовини, тобто виконував роботу кур`єра. 
Рішення, на підставі якого вказані дії були проведені, відкрито усім учасникам, в порядку ст.290 КПК України, наявне у матеріалах провадження та досліджене безпосередньо в судовому засіданні.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду; встановлено наявність у ньому вищевказаних акаунтів, у яких наявна переписка, суть та зміст якої повністю відповідає інформації, зазначеній у протоколі НСРД від 31.03.2026.
Усі вище перелічені докази, суд на підставі ст.85, 86 КПК України, вважає належними та допустимими та кладе в основу даного вироку.
Суд зазначає, що доводи обвинуваченого щодо провокації злочину є безпідставними, оскільки такий факт не знайшов свого підтвердження у результаті перевірки обставин кримінального провадження та дослідження доказів у суді.
Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів ЄСПЛ виробив змістовний та процесуальний критерії. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.
Так, для встановлення факту провокації злочину ЄСПЛ вважає визначальним з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.
Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що засудження особи на підставі доказів, одержаних у результаті провокації, тобто підбурювання до вчинення злочину, визнається порушенням гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий судовий розгляд. Зважаючи на це, вказані обставини мають бути предметом з`ясування в першу чергу органом досудового розслідування.
Відповідно до ст.9 п.5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
На виконання вказаного положення, судом, під час розгляду даної справи, встановлено, що відомості до ЄРДР були внесені лише 02.02.2026 о 19.13 год. (фактично після затримання ОСОБА_4 ) на місці вчинення кримінального правопорушення, будь-які дані, які б свідчили про підбурювання працівників поліції до його вчинення - відсутні. 
В судовому засіданні перевірено версію обвинуваченого щодо можливого «підкидання» виявленої у нього речовини, допитано усіх осіб, на можливу причетність яких він вказував, чим повністю було спростовано таку його версію. 
За встановленими обставинами діяння, аналізуючи матеріали провадження, в тому числі наявну переписку у вилученому мобільному телефоні, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 свідомо, без будь-якого стороннього впливу, в тому числі і без провокацій з боку працівників правоохоронних органів придбав, зберігав саме з метою подальшого збуту психотропну речовину у особливо великих розмірах.
Таким чином, посилання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника на те, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення, судом до уваги не беруться, оскільки вони спростовуються показаннями свідків, письмовими доказами, в тому числі матеріалами НСРД, які були предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під незаконним збутом психотропних речовин розуміють будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».
Про умисел саме на збут психотропних речовин може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбавала ці речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичні або ж психотропні речовини не вживає.
Той факт, що ОСОБА_4 мав на меті саме збут психотропної речовини, яку він отримав у період 01-02.02.2026, свідчить сукупність достатніх взаємопов`язаних між собою доказів, а саме: поведінка суб`єкта злочину - миттєве повідомлення про те, що виявлена у нього речовина підкинута кимось з працівників правоохоронних органів, хоча його поведінка (спокійна бесіда, спокійна поведінка, відсутність жодних негативних емоцій тощо) свідчить про відсутність відповідної психологічної реакції нормальної адекватної людини на те, що у нього виявили речовину, якої він ніби-то не мав; наявність великої кількості акаунтів у каналі Телеграм, де йдеться саме про різні види, ціну психотропної та наркотичної речовини, оплату та умови роботи; особливо великий розмір психотропної речовини та обставини, за яких її було придбано - так, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-26/1374-НЗПРАП від 03.02.2026, вилучена у ОСОБА_4 та надана на дослідження кристалічна речовина у полімерному пакеті (спецпакет № NPU5784085), містить у своєму складі психотропну речовину - PVP. Маса PVP становить76,7328 г, що відповідно до Таблиці 2, затвердженої наказом МОЗ №188 від 01.08.2000 є особливо великим розміром, придбана вона була у телеграм каналі та, зважаючи на кошти, якими оперували дані особи, що відображено у їх переписці, а також на те, що ним неодноразово з`ясовувались у співрозмовника питання щодо придбання та надіслання йому МК (місць кладів), а також те, що він мав намір перевезти придбану речовину в інше місто, свідчить про те, що він достеменно знав, розумів про доставку такого розміру речовини; про умисел на збут свідчить і той факт, що вилучена кількість психотропної речовини є надмірною для вживання однією особою, при цьому, обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичної чи психотропної речовини не перебував та не був особою, яка постійно вживала психотропні речовини, що підтверджено довідками Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня» від 06.02.2026, а також показаннями самого ОСОБА_4 . Про наявність саме такого умислу обвинуваченого безумовно підтверджує зміст переписки, наявної у протоколі дослідження інформації, отриманої за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31.03.2026, що досліджена в судовому засіданні та проаналізована судом вище. 
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 щодо того, що він не вчиняв жодних неправомірних дій, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинені ним кримінальні правопорушення, а показання свідка, яка була його громадянською дружиною, як сприяння у цьому. 
Враховуючи, що досліджені в судовому засіданні письмові докази, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.
На підставі викладеного, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримавшись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримавшись принципу диспозитивності, тобто діючи виключно у межах своїх повноважень та компетенції, суд вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи при цьому об`єктивність та неупередженість та створивши, при цьому, необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. 
При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, суд не вбачає. 
Обвинувачений ОСОБА_4  є особою молодого віку - 2001 р.н., має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, однак вчинив особливо тяжкий соціально-небезпечний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, при цьому, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним не визнав, а тому і не розкаявся у вчиненому, намагався уникнути кримінальної відповідальності, заявляючи про провокативні дії працівників правоохоронних органів, які не підтверджені в ході судового розгляду, враховуючи характер інкримінованих йому дій та обсяг психотропної речовини, придбаної ним для подальшого збуту, тому суд призначає йому покарання, в межах санкції ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі, з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.
На думку суду, обрана міра покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо речових доказів, суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Одночасно, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України слід конфіскувати мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», належний ОСОБА_4 , оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, останній використовував його для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а отже - вказаний мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 09.02.2026, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, - скасувати. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 - тримання під вартою, обраний ухвалою від 04.02.2026 та продовжений відповідними судовими рішеннями, залишити до набрання вироком законної сили. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.307 КК України та призначити покарання - 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна. 
Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання, тобто з 02.02.2026.
Речові докази:
-поліетиленовий пакет із речовиною невідомого походження та ізоленту; особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 76,7328 г (спецпакет №3709535), що передані на відповідальне зберігання у камеру схову речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - знищити;
-одяг, рюкзак, документи (медична довідка, характеристика, свідоцтво про народження, атестат, дипломи про освіту, ідентифікаційний код) на ім`я ОСОБА_4 , що передані на відповідальне зберігання у камеру схову речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю - ОСОБА_4 
-мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», що переданий на відповідальне зберігання у камеру схову речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області  - конфіскувати в дохід держави, на підставі ч.1 п.4 ст.96-2 КК України.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) грн 80 (вісімдесят) коп. судових витрат у справі за проведення експертизи.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 09.02.2026 - скасувати. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 - тримання під вартою, обраний ухвалою від 04.02.2026 та продовжений відповідними судовими рішеннями, залишити до набрання вироком законної сили. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду        ОСОБА_1