Справа № 186/423/26
Провадження № 2/727/1891/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді - Слободян Г. М.,
за участі секретаря судового засідання – Берник Ю. Д.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014; місце знаходження: м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, Київська область, 07400) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовують заявлені позовні вимоги тим, що 30.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2269984, який було укладено в електронній формі. Вказує на те, що відповідно до умов договору позики відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику.
Зазначає, що 16.12.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16122025, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.12.2025 до Договору факторингу №16122025 від 16.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 36749,99 грн., з яких: 10499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5250,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Посилається на те, що всупереч умовам Договору позики, відповідач не виконав своє зобов`язання щодо погашення існуючої заборгованості. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 16122025 від 16.12.2025 року в розмірі 36749,99 грн., з яких: 10499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5250,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 
Просить стягнути з  ОСОБА_1  накористь ТОВ «ФК «ЄАПБ»суму заборгованості за договором позики № 16122025 від 16.12.2025 року в розмірі 36749,99 грн., а також судові витрати.
Рух по справі та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.04.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощено позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання. Відповідачу надано термін для подання відзиву на позов.
06.05.2026 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив факт укладання кредитного договору №16122025 від 16.12.2025 року, однак зазначив, що він не був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, який не намагався врегулювати спір в досудовому порядку. Зазначив, що жодних доказів зарахування грошей за кредитним договором на рахунок відповідача немає, як і немає доказів розміру заборгованості. Відповідач є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій з 13.01.2026 року, і на нього поширюються норми Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому відсотки за користування кредитним коштами не можуть бути нараховані. Нараховані штрафи, пеня в сумі 5250,00 грн. підлягають списанню. Вважає, що залишок тіла кредиту після платежу становить 10500,00 грн. -3150,01 грн. = 7349,99 грн. Просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.
07.05.2026 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів від представника позивача, де зазначив, що законом не визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ. Детальним розрахунком заборгованості та доказів, що підтверджують надавання (перерахування) коштів Позичальнику за кредитним договором. 
Щодо статусу військовослужбовця зазначив, що підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є:
- Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - довідка за Формами 5 або : Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказе1- Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) ті витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста не військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий" період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше - військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України.
- Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки ; оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - довідки за Формами 5 або 6 Інструкції та довідка за Формою, яка встановлена додатком 4 де Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413.
Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців.
Отже, на Підставі вище викладеного встановлено, що нарахування Відповідачу відсотків здійснювалося Первісним кредитором на законних підставах, оскільки Відповідач не повідомив Первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Просив суд задовольнити позов в повному обсязі, та витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» необхідні документи та інформацію. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.05.2026 року задовольнити клопотання про витребування доказів.
15.06.2026 року банком надано витребувану судом інформацію. 
Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Кудіна А. В., скерувала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги просили задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.
Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що 30.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2269984, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10500 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором (а.с.8).
Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.13 на звороті).
Згідно розрахунку заборгованості, та виписи з особового рахунку, сума заборгованості відповідача, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №2269984 від 30.04.2025 року становить 36749,99 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10499,99 грн.; заборгованість за процентами 21000,00грн. (а.с.15-17).
30.10.2020 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» уклали Договір відступлення № 16122025, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит» включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2269984 від 30.04.2025 року (а.с.21-28).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Згідно вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що пунктом 1.2. договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.1.2 сума кредиту (загальний розмір) складає: 10500,00 гривень. Згідно п. 1.3. Строк кредиту 360 днів.
Згідно з п. 1.5 Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти.
Згідно з п. 1.8.1 кредитного договору за стандартною ставною за весь строк користування кредитом 37800 грн. 
Відповідно до п. 1.9.1. Знижена процентна ставка становить 2333,95 % річних.
Згідно з п. 1.10.1. орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 48300 грн. 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором №2269984 від 30.04.2025 року. Із зазначеними умовами відповідач був ознайомлений при укладенні кредитного договору про що свідчить електронний підпис, накладений ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.02.2024 року у справі № 911/94/23 року Верховний Суд зазначив, що договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісний кредитор умови за договором виконав в повному обсязі та надав позивачу грошові кошти на споживчі потреби, однак відповідач у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором.
Закон України «Про електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації.
Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частино третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до витребуваних документів АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). По цьому рахунку було зарахування коштів на суму 10500 грн. за період 30.04.2025-30.04.2025, про що додатково надано виписку за цей період. 
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У відповідності до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
У відповідності ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір №2269984, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 10500 грн., на умовах визначених кредитним договором.
Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідною довідкою.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив факт укладення вказаного кредитного договору у відзиві на позов.
Відтак, відповідач ознайомившись з правилами кредитування, зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору.
Таким чином, сума заборгованості відповідача, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №2269984 від 30.04.2025 року становить 36749,99 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 21000,00 грн.; заборгованість за процентами 5250,00 грн.
Разом з цим, відповідач не визнає суму нарахованої заборгованості, посилаючись на те, що є військовослужбовцем і має пільги щодо нарахування процентів за користування кредитом та на погашення штрафних санкцій, пені.
Разом з тим, соціальний захист військовослужбовців врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ.
Із положень статті 3 Закону № 2011-ХІІ слідує, що дія цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.
Згідно з частиною 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:
1) звільнення від сплати відсотків за користування кредитом;
2) звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.
Верховний Суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 зазначив, що відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно з копією контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу від 01.03.2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом в Державній прикордонній службі України (а.с.66-67).
Згідно з витягом з наказу № 1775-ОС від 05.09.2025 року ОСОБА_1 зарахувати у списки особового складу та на всі види забезпечення Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (а.с.64).
Згідно з довідкою № 533 від 29.12.2025 р. ОСОБА_1 проходить військову службу у відділі внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_4 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (а.с.65).
Крім того, відповідач має статус учасника бойових дій з 13.01.2026 року, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни (а.с.63).
Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі N 426/4264/19 зазначено, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року N 322/2/7142.
Водночас вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.
Верховний Суд зазначив, що висновки судів про застосування до спірних правовідносин пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення цього закону стосуються виключно мобілізованих позичальників.  
 
Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент ухвалення судом рішення, відповідач не надав суду вищезазначених доказів, а отже на нього не поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
Отож, вище вказані доводи відповідача є не доведеними та не підлягають до задоволення.
Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитом, виходячи з наступного.
Відповідно до положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказаним вище пунктом звільнено позичальника у період дії в Україні воєнного стану (та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування) від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховувалась пеня в сумі 5250,00 грн. за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання.
За наведених обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови позивачу у стягненні з відповідача пені в сумі 5250,00 грн..
Щодо нарахування відсотків за користування кредитом слід зазначити наступне. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
При визначенні розміру заборгованості відповідача суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку довідку-розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (Див. висновки наведені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2024 року справа №760/11927/16, від 09.08.2023 року справа №201/6750/16).
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.
У справі, яка переглядається, договір було укладено 12 серпня 2024 року, строком до 13 грудня 2024 року (124 дні), сплату процентної ставки «Стандарт» у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом протягом перших 2 чергових періодів, кожен з яких становить 31 день, та у подальшому сплату процентної ставки «Економ» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом.
Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року, отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону, а саме п.17 його Прикінцевих та Перехідних положень.
З довідки позивача вбачається, що заборгованість за процентами становить 21000 грн.
Враховуючи, що договір про надання грошових коштів у позику укладено між сторонами 30 квітня 2025 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.
З 30 квітня 2025 року по 16 грудня 2025 року проценти повинні були нараховуватись відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1%, що складає 10500 х 1% х 230 днів = 24150 грн.
Отже, за заявлений позивачем період з відповідача до стягнення підлягає заборгованість за процентами в розмірі 24150 грн., з яких відповідачем сплачено 3150 грн., то сума заборгованості за процентами по кредиту дорівнює 21000 грн. (24150-3150), що відповідає нарахованій позивачем сумі заборгованість за відсотками.
За вказаних вище обставин, оскільки загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів становитиме 31499,99 грн., де 10499,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 21000 грн. – заборгованість за відсотками, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п.п.29-30).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Сплата судового збору підтверджено платіжною інструкцією №153475 від 20.02.2026 року у розмірі 2 662,40 грн. (а.с.1).
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст. 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гаранті їх соціального захисту» відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору незалежно від статусу позивача чи відповідача у справі, таких висновків дійшов ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №752/3051/25.
На підставі та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014; місце знаходження: м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, Київська область, 07400) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014; місце знаходження: м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, Київська область, 07400) заборгованість за кредитним договором №2269984 від 30.04.2025 року в загальному розмірі 31499,99 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 01.07.2026 року.

Суддя          Слободян Г.М.