ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	Львів	Справа № 569/17504/25 пров. № А/857/8303/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,
з участю секретаря Майстрів Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2026 року у справі № 569/17504/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Галінська В.В.,
час ухвалення рішення 02.01.2026 року,
місце ухвалення рішення м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення 02.01.2026 року

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що 30 липня 2025 року позивачеві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №3302200063896, було направлено повістку з повідомленням про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, у даному рекомендованому листі згідно перевірки статусу відстеження на сайті «Укрпошти», в якому зазначено, що 01.08.2025 року відправлення не було вручене під час доставки. Також 05 серпня 2025 року о 16 год. 12 хв. Позивачу було надіслано SMS-повідомлення на абонентський номер НОМЕР_1 , з повісткою в якій зазначено дату, час та місце розгляду адміністративної справи. Вищевказане свідчить про те, що громадянка ОСОБА_1 мала можливість з`явитись на засідання адміністративної комісії для захисту своїх прав. Оскільки громадянка ОСОБА_1 письмово не повідомила адміністративну комісію про не можливість з`явитись на засідання,було прийнято рішення учасниками адміністративної комісії про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. При розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача адміністративною комісією встановлено, що 24 липня 2025 року о 09 год. 35 хв. за адресою: м. Рівне, вул. Генерала Безручка, 12, виявлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій у вигляді великогабаритної інсталяції з елементами штучних квітів та декоративних (подарункових коробок) на будівлі без дозвільних документів, чим порушені вимоги п.п.5.1.13. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512 та ЗУ «Про рекламу». В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП. Вчинення адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважають твердження позивача, що доказами вчинення нею правопорушення було лише «фото» яке з точки зору ОСОБА_1 не дозволяє ідентифікувати ні місце (адресу) розташування рекламоносія ні те, яке вона має відношення до його встановлення, не обгрунтоване. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000603 від 24 липня 2025 року, в якому зазначено місце вчинення правопорушення та ознайомлено із порушенням, яке було виявлено гр. ОСОБА_1 не заперечувала, про що засвідчила своїм підписом. Враховуючи вищевикладене вважає, що постанова №492 у справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2025 року винесена адміністративною комісією при виконавчому комітету Рівненської міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст.152 КУпАП у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень адміністративної комісії.
30 липня 2025 року позивачеві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №3302200063896, було направлено повістку з повідомленням про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, у даному рекомендованому листі згідно перевірки статусу відстеження на сайті «Укрпошти», в якому зазначено, що 01.08.2025 року відправлення не було вручене під час доставки. Також 05 серпня 2025 року о 16 год. 12 хв. Позивачу було надіслано SMS-повідомлення на абонентський номер НОМЕР_1 , з повісткою в якій зазначено дату, час та місце розгляду адміністративної справи. Вищевказане свідчить про те, що громадянка ОСОБА_1 мала можливість з`явитись на засідання адміністративної комісії для захисту своїх прав. Оскільки громадянка ОСОБА_1 письмово не повідомила адміністративну комісію про не можливість з`явитись на засідання,було прийнято рішення учасниками адміністративної комісії про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. При розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача адміністративною комісією встановлено, що 24 липня 2025 року о 10 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розмістила малу архітектурну форму без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації у вигляді бетонних конструкцій, чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП. Вчинення адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважають твердження позивача, що доказами вчинення нею правопорушення було лише «фото» яке з точки зору ОСОБА_1 не дозволяє ідентифікувати ні місце (адресу) розміщення малих архітектурних форм ні те, яке воно має відноошення до його встановлення, не обгрунтоване. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000632 від 24 липня 2025 року, в якому зазначено місце вчинення правопорушення та ознайомлено із порушенням, яке було виявлено гр. ОСОБА_1 не заперечувала, про що засвідчила своїм підписом. Враховуючи вищевикладене вважає, що постанова №493 у справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2025 року винесена адміністративною комісією при виконавчому комітету Рівненської міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст.152 КУпАП у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень адміністративної комісії.
30 липня 2025 року позивачеві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №3302200063896, було направлено повістку з повідомленням про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, у даному рекомендованому листі згідно перевірки статусу відстеження на сайті «Укрпошти», в якому зазначено, що 01.08.2025 року відправлення не було вручене під час доставки. Також 05 серпня 2025 року о 16 год. 12 хв. Позивачу було надіслано SMS-повідомлення на абонентський номер НОМЕР_1 , з повісткою в якій зазначено дату, час та місце розгляду адміністративної справи. Вищевказане свідчить про те, що громадянка ОСОБА_1 мала можливість з`явитись на засідання адміністративної комісії для захисту своїх прав. Оскільки громадянка ОСОБА_1 письмово не повідомила адміністративну комісію про не можливість з`явитись на засідання,було прийнято рішення учасниками адміністративної комісії про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. При розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача адміністративною комісією встановлено, що 24 липня 2025 року о 10 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розмістила малі архітектурні форми без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, а саме вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці), чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП. Вчинення адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважають твердження позивача, що доказами вчинення нею правопорушення було лише «фото» яке з точки зору ОСОБА_1 не дозволяє ідентифікувати ні місце (адресу) розміщення малих архітектурних форм ні те, яке воно має відноошення до його встановлення, не обгрунтоване. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000631 від 24 липня 2025 року, в якому зазначено місце вчинення правопорушення та ознайомлено із порушенням, яке було виявлено гр. ОСОБА_1 не заперечувала, про що засвідчила своїм підписом. Враховуючи вищевикладене вважає, що постанова №494 у справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2025 року винесена адміністративною комісією при виконавчому комітету Рівненської міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст.152 КУпАП у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень адміністративної комісії.
Протоколом №000647 24.07.2025 виявлено адміністративне правопорушення за статею 152 КУпАП та п.5.1.13 правил благоустрою м. Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 №512 ОСОБА_1 . В п.5.1.13. Правил благоустрою м. Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 №512 визначено, що на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми, технічні пристрої та технічні елементи, лінійні споруди та антенно-фідерні системи. Вчинення адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні підтверджується матеріалами про адміністративне правопорушення.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що Постановою №492 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року ОСОБА_1 ,було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і накладено штраф у сумі 1700 гривень.
З постанови вбачається, що 24.07.2025 за адресою: Генерала Безручка, 12, виявлено, що громадянка ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій у вигляді великогабаритної інсталяції з елементами штучних квітів та декоративних (подарункових коробок), чим порушені вимоги п.п.5.1.13. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Постановою №493 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року ОСОБА_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і накладено штраф у сумі 1700 гривень.
З постанови вбачається, що 24.07.2025 за адресою: Генерала Безручка, 12, виявлено, що громадянка ОСОБА_1 розмістила малу архітектурну форму без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації у вигляді бетонних конструкцій, чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Постановою №494 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року ОСОБА_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і накладено штраф у сумі 1700 гривень.
З постанови вбачається, що 24.07.2025 за адресою: Генерала Безручка, 12, виявлено, що громадянка ОСОБА_1 розмістила малі архітектурні форми без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, а саме вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці), чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Постановою №495 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року ОСОБА_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і накладено штраф у сумі 1700 гривень.
З постанови вбачається, що 24.07.2025 за адресою: Генерала Безручка, 12, виявлено, що громадянка ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій, а саме електронне табло, чим порушені вимоги п.п.5.1.13.. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
За змістом частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону №2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до підпункту «г» частини 1 статті 13 Закону №2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.
Відповідно до статті 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.
Згідно статті 42 Закону №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту.
Відповідно до статті 1 Закону Україну «Про рекламу» реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. В той же час, розміщення інформації про виробника товару (чи сам товар) у місцях реалізації не вважається рекламою (частина 8 статті 8 Закону Україну «Про рекламу»).
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону Україну «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.
Аналогічні положення викладені і в Типових правилах розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Рівненської міської ради затверджено Правила благоустрою міста Рівного від 28 квітня 2011 року № 512 та відповідно до пункту 5.1.13, та відповідно до пункту 11.3.6. яких визначено, що на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно встановлювати рекламо носії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми, технічні пристрої та технічні елементи, лінійні споруди та антенно-фідерні системи, вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці).
Відповідно до статті 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що порушення Правил благоустрою населеного пункту суб`єктом господарювання без дотримання дозвільної процедури, або з порушення відповідно процедури регламентованої законодавством, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.
Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000603 від 24.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що громадянка ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій у вигляді великогабаритної інсталяції з елементами штучних квітів та декоративних (подарункових коробок) на будівлі без дозвільних документів, чим порушені вимоги п.п.5.1.13. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000632 від 24.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що громадянка ОСОБА_1 самовільно розмістила малих архітектурних форм у вигляді бетонних конструкцій, без відповідної дозвільної документації на землі Рівненської міської територіальної громади, чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000631 від 24.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що громадянка ОСОБА_1 розмістила малі архітектурні форми без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, а саме вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці) , чим порушені вимоги п.п.11.3.6. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000647 від 24.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що громадянка ОСОБА_1 самовільно встановила рекламоносій, а саме електронне табло, чим порушені вимоги п.п.5.1.13. Правил благоустрою, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 28.04.2011 року № 512. В результаті вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що формулювання складу правопорушення «самовільно встановила рекламоносій у вигляді великогабаритної інсталяції з елементами штучних квітів та декоративних (подарункових коробок) на будівлі, «самовільно розмістила малих архітектурних форм у вигляді бетонних конструкцій, без відповідної дозвільної документації на землі Рівненської міської територіальної громади, «розмістила малі архітектурні форми без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, а саме вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці), «самовільно встановила рекламоносій, а саме електронне табло за адресою АДРЕСА_3 , спростовується матеріалами справи, в частині особи правопорушника. Відповідач зобов`язаний зібрати докази, які б спростовували твердження позивача, але таких доказів ні службові листи, ні протоколи, ані постанови не містять, а в постановах №492 від 06.08.2025 притягаючи до адміністративної відповідальності зазначається, що ОСОБА_1 , встановила рекламоносій у вигляді великогабаритної інсталяції з елементами штучних квітів та декоративних (подарункових коробок) на будівлі, №493 від 06.08.2025 притягуючи до адміністративної відповідальності «самовільно розмістила малих архітектурних форм у вигляді бетонних конструкцій, без відповідної дозвільної документації на землі Рівненської міської територіальної громади, №494 від 06.08.2025 притягуючи до адміністративної відповідальності розмістила малі архітектурні форми без оформленої в установленому порядку відповідної дозвільної документації, а саме вуличні меблі (вуличний намет, столи та стільці), №495 від 06.082025 притягуючи до адміністративної відповідальностісамовільно встановила рекламоносій, а саме електронне табло, додані фотосвітлини, однак відповідачем не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, зокрема: документального підтвердження здійснення господарської (реєстрації) позивачки за вказаною адресою, фіксації правопорушення, відомостей ДПС та інших доказів, що свідчили б про належність приміщення в будинку (магазину) саме позивачці, тобто жодних дій спрямованих на з`ясування суб`єктивної сторони складу правопорушення не здійснено.
Крім того, стаття 152 КУпАП передбачає умисну форму вини у скоєнні адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а) від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, не доведена в повному обсязі, а тому виключає притягнення її до адміністративної відповідальності, за таких обставин постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 485 від 06 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 січня 2026 року у справі № 569/17504/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.