ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/108/26 
Провадження № 2/131/68/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2026 р. м. Іллінці 

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю., розглянувши у спрощеному провадженні в м. Іллінці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 12.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 446362927 на суму 1 950,00 грн. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV926VG.
Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 1 950,00 шляхом перерахування через банкпровайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 7 800,00 грн. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод. 
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Далі 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Також, 11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з позивачем договір факторингу №11/07/25-Е, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 14.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11 005,56 грн.
Невиконання відповідачем своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, в якому він просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2026 року відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
19.02.2026 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив в якому вказав, що позовні вимоги не обґрунтовані з посиланням на послідовне відступлення права грошової вимоги (факторинг). Із матеріалів позову вбачається, що позивач пов`язує перехід права вимоги за договором кредитної лінії № 446362927 від 12.01.2022 із такими правочинами та документами, зокрема: Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, а також із супровідними документами до них.
Разом із тим, сам факт існування зазначених договорів факторингу та поданих витягів/актів не є достатнім доказом для висновку про наявність у позивача належного статусу кредитора саме в цих правовідносинах і саме в заявленому до стягнення розмірі.
Матеріали позову свідчать, що первинною ланкою правонаступництва позивач визначає Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, тоді як кредитний договір № 446362927 укладено лише у 2022 році. Сам по собі зазначений договір факторингу не підтверджує переходу права грошової вимоги саме за цим кредитним договором з огляду на таке.
По-перше, відступлення права вимоги є похідним від існуючого зобов`язання. На момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем ще не існувало, оскільки кредитний договір № 446362927 було укладено лише у 2022 році. Отже, у первісного кредитора на момент укладення зазначеного договору факторингу об`єктивно не могло існувати права вимоги за цим зобов`язанням.
По-друге, навіть за умови допустимості конструкції факторингу щодо майбутніх вимог, вирішальним є належна індивідуалізація конкретної вимоги у відповідному договорі/реєстрах. Тобто має бути безспірне підтвердження включення саме кредитного договору до предмета відступлення із можливістю встановити момент переходу, склад і структуру боргу. За відсутності такої індивідуалізації перехід права вимоги вважається недоведеним.
По-третє, продовження строку дії договору факторингу додатковими угодами саме по собі не є доказом переходу права вимоги за конкретним кредитним договором, укладеним значно пізніше; у будь-якому разі ключовим доказом є належно оформлений реєстр/додаток, який індивідуалізує відповідну вимогу, а також належно оформлений і сам договір факторингу.
На підтвердження передання права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» Позивач посилається, зокрема, на витяг з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року щодо кредитного договору № 446362927.
Однак зазначений витяг не є належним доказом переходу права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 446362927від 12.01.2022, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише прізвище позичальника, номер і дата кредитного договору та сума боргу, але не вказано станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, а також відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи передавались новому кредитору, як це передбачено ч.1 ст.517 ЦК України.
Також пунктом 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги за формою, встановленою у відповідному Додатку. Натомість наданий позивачем Витяг з реєстру не відповідає встановленій формі (Додатку № 1 до договору факторингу № 28/1118-01), а отже не може вважатися належним і достовірним доказом, який підтверджує факт передання права вимоги.
Відповідач звертає увагу, що майбутня вимога (у разі посилання на ст. 1078 ЦК України) має бути визначеною та індивідуалізованою належним чином. Водночас жодної визначеної вимоги щодо відповідача за кредитним договором № 446362927 на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не існувало, а отже предмет відступлення щодо цього конкретного боржника та цього конкретного кредитного договору на первинному етапі належним чином не підтверджений.
Крім того, у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження направлення відповідачу такого повідомлення.
Тому Відповідач вважає, що возивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» не доведено факту переходу права вимоги за кредитним договором № 446362927 ще на первинному етапі - від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», а отже наступні переходи, які є похідними, не можуть підтвердити набуття позивачем статусу належного кредитора у цих правовідносинах.
23.02.2026 року представник позивача ОСОБА_2 надав до суду відповідь на відзив в якому вказав, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ “Таліон Плюс” (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (копія долучена до позовної заяви). Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.
В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Отже, відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118- 01 від 28.11.2018.
При цьому, надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 30/1023-01 від 30.10.2023 та № 11/07/25-Е від 11.07.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. 
04.03.2026 року відповідач подав досуду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 446362927 від 12.01.2022 у заявленому до стягнення обсязі. Подані договори факторингу та витяги/реєстри не дають можливості встановити без припущень обсяг і структуру вимоги на дату кожного відступлення, момент переходу, а також тотожність переданої вимоги заявленій сумі позову. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона(фактор)передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)за плату (убудь-який передбачений договором спосіб),а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Як вказує позивач, право вимоги перейшло до нього на підставі договорів факторингу, укладених між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та послідуючими Факторами.
Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Встановлено, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року, згідно п.2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Згідно п.п. 1.3. Договору № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 8.2. Договору строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишаються без змін.
31.12.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.
Згідно п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 81.1 цього договору та закінчується 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
05.05.2022 року представники ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу№ 28/1118-01від 28 листопада 2018року підписали реєстр прав вимоги №175 за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором на суму 9 894,06 грн. Тобто, на 05.05.2022 року вимоги до боржника ,що були включені до Реєстру прав вимоги № 175, на час включення до Реєстру вже існували за продовженим додатковою угодою №27 від 31.12.2021 року строком дії договору факторингу до 31.12.2022 року.
Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу дії.
У справі, що розглядається, позивач вказав, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора три рази, де фінальним кредитором зазначено ТОВ «ФК «ЕЙС». Тому для перевірки існування у останнього права вимоги виконання боржником відповідного обов`язку, остання має надати боржнику докази переходу прав у зобов`язанні на кожному етапі.
При цьому вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до ст.517 ЦК не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають із різних правових підстав та не є взаємозалежними (п. 43 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Відповідно, для підтвердження факту відступлення права вимоги, позивач повинен надати до суду докази набуття права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Щодо необхідності повної оплати новими кредиторами на користь минулих кредиторів за договором факторингу, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 дійшов висновку про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Тобто, без надання позивачем суду доказів здійснення оплати за договорами факторингу на кожному етапі передачі прав на підтвердження набуття ним відступленого права грошової вимоги, відсутні підстави вважати права фактора набутими.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідно до наявних платіжних інструкцій від 31.10.2023 № 4939 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» частковою оплатою перераховував кошти на користь ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення права вимоги згідно з договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 та відповідно до наявних платіжних інструкцій від 24.09.2025 року № 360, від 19.09.2025 № 356, № 357, № 358, від 18.09.2025 № 355, від 04.09. № 344, від 12.08.2025 № 317, ТОВ «ФК «ЕЙС» частковою оплатою перераховував на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти за відступлення права вимоги згідно з договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Разом із тим, доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу на кожному етапі такої передачі вимог, зокрема, здійсненої товариством «Таліон Плюс» первісному кредитору - товариству «Манівео швидка фінансова допомога», позивач суду не надав.
Крім того, договорами факторингу передбачено час набуття факторами прав вимоги первісним фактором ТОВ «Таліон Плюс» - в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі ,встановленій у Додатку (п.4.1 договору); ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» - з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку (п.4.1 договору); ТОВ «ФК «ЕЙС» - в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру боржників згідно з додатком №2 (п.1.2. договору).
При цьому, наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, підписаний первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором на суму 9 894,06 грн., не відповідає формі Додатку №1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог,оскільки графа реєстру «дата кредитного договору» виділена окремо, проте відповідно до додатку №1 вона має бути разом з номером кредитного договору. Тобто, підписаний сторонами реєстр прав вимог не відповідає формі додатку №1 до договору факторингу, що не дає підстав вважати набутим право вимоги в день підписання сторонами Реєстру прав вимог. 
Крім того, відсутні і докази оплати товариством «Таліон Плюс» прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, на виконання якого 30.10.2023 року підписали реєстр прав вимоги №1 за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 446362927 на суму 11005,56 грн. Наданий позивачем витяг з Реєстру відповідає формі додатку №1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог».Тобто, підписаний сторонами реєстр прав вимог відповідає додатку до договору факторингу.
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, на виконання якого підписали реєстр боржників, де рахується право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 446362927 на суму 11 005,56 грн. Наданий позивачем витяг з Реєстру відповідає формі додатку № 1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог». Тобто, підписаний сторонами реєстр прав вимог відповідає додатку до договору факторингу.
Відтак, позивач допустимими, достовірними і достатніми доказами не довів, що у даних правовідносинах відбувся перехід права вимоги за кредитним договором № 446362927 від 12.01.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що в свою чергу тягне відсутність можливості набуття такого права й позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС».
За відсутності доказів оплати за договором факторингу первісному кредитору набувачем «ТОВ Таліон Плюс», позивачем не доведено наявності у нього права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 446362927.
Таким чином, у справі відсутні і позивачем не надані суду докази на підтвердження оплати за першим договором факторингу, підписання сторонами Реєстру прав вимог, що відповідав би формі додатку до договору факторингу № 28/1118-01, у справі відсутні докази переходу права вимоги від первісного до послідуючих кредиторів на кожному етапі такої передачі.
Відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги до позивача є самостійною підставою для відмови йому у задоволенні позову.
Отже, суд дійшов висновку, що у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.
За таких обставин інші доводи позивача правового значення не мають і судом не обговорюються.
Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне.
Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ «Ейс» задоволенню не підлягають, судові витрати 
слід залишити за позивачем. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Ейс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, ЄДРПОУ: 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області	  	Олександр ОЛЕКСІЄНКО