Справа № 693/942/26 
2-о/693/60/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18.06.2026 м. Жашків
Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Защитинська Т.І,
за участю секретаря судового засідання Чумак Р.М., 
заявниці ОСОБА_1 ,
\заінтерисованої особи ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жашківського районного суду Черкаської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

У С Т А Н О В И В :

1. Стислий виклад позиції заявниці
15.06.2026 ОСОБА_3 звернулася до Жашківського районного суду Черкаської області із заявою про видачу обмежувального припису.
Заява обґрунтована тим, що з 2023 між заявницею та ОСОБА_2 склались усталені стосунки, які притаманні подружжю, вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, який належить їм на праві спільної часткової власності із рівним розділенням часток. 
Спільне життя сторін стало неможливим через часті сварки та вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 по відношенню до заявниці.
ОСОБА_2 вчиняє відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру. Так, ОСОБА_2 , шляхом словесних образ, погроз, психологічного тиску, постійного контролю за життям, колом спілкування, вільним пересуванням завдає шкоди психічному здоров`ю заявниці, наявність у власності ОСОБА_2 зброї створювала реальну загрозу її життю та здоров`ю.
11.06.2026 за адресою спільного проживання ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо заявниці фізичне та психологічне насильство, висловлював погрози життю та здоров`ю, побив посуд та розбив скло в міжкімнатних дверях будинку, виганяв із будинку на вулицю.
Побоюючись за своє життя заявниця 11.06.2026 викликала працівників поліції, які склали щодо ОСОБА_2 адміністративний протокол про вчинення домашнього насильства та винесли стосовно кривдника терміновий заборонний припис серії АА № 456876 терміном на 10 діб, також вилучили в нього зброю.
На час подачі цієї заяви справа про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення перебуває на розгляді в Жашківському районному суді.
Однак, ОСОБА_2 , ігноруючи заборонний припис 12.06.2026 прибув до місця проживання заявниці та намагався вчинити конфлікт, в зв`язку із чим вона повторно викликала поліцію.
Поведінка ОСОБА_2 свідчить про високий ризик повторного вчинення насилля щодо заявниці, що є прямою підставою для видачі судом обмежувального припису для захисту її життя та здоров`я.

За таких підстав, відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців з покладенням на нього заборон: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 м. до місця фактичного проживання, перебування та роботи заявниці; 3) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись; 4) заборонити ОСОБА_2 мати в довільному доступі, купувати, зберігати або носити будь-яку зброю.
16.06.2026 заявниця надіслала до суду додаткові пояснення, до яких долучила копію договору купівлі-продажу будинку в АДРЕСА_1 та копії заяв у поліцію.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
16.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
3. Процедура та позиції учасників справи у судовому засіданні
17.06.2026 у судовому засіданні представник заявниця заяву підтримала з викладених у заяві підстав та просила задовольнити частково, зокрема встановити дві заборони: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 м. до місця фактичного проживання, перебування та роботи заявниці
Додатково пояснила, що у 2024 році вони спільно купили житловий будинок в м. Жашків, у якому проживають станом на теперішній час, із вересня 2025 року її стосунку із ОСОБА_2 погіршились через вживання алкогольних напоїв, у травні цього року вони посварились та вирішили жити у спільному будинку як сусіди, однак 11 червня 2026 року між ними сталась сварка, під час якої ОСОБА_2 вчинив щодо неї домашнє насильства, зокрема ображав, принижував, погрожував вбивством, наставляв на неї травматичний пістолет, побив посуд, побоюючись за своє життя вона викликала поліцію, працівники поліції склали щодо ОСОБА_2 протокол за вчинення домашнього насильства та видали терміновий заборонний припис, який ОСОБА_2 двічі порушив.
ОСОБА_2 її переслідує, встановив трекер в автомобіль, на подвір`ї облаштував приховані камери спостереження, він чинить на неї постійний психологічний тиск, через що вона побоюється за своє життя та здоров`я, зазначені обставини підтверджуються аудіозаписами та відеозаписом. 
Поряд із цим заявниця суду вказала, що до 11.06.2026 факти притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відсутні, за медичною допомогою вона не зверталась, тілесні ушкодження їй не заподіяні, із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за погрози вбивством не зверталась. ОСОБА_2 має у власності житло у с. Скибин, вона зареєстрована в 
с. Олександрівка, однак іншого житла не має.
17.06.2026 у судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви.
ОСОБА_2 додатково пояснив, що він із заявницею з 2023 року спільно проживають, в 2024 році вони придбали житловий будинок в м. Жашків, у якому живуть станом на теперішній час, останнім часом у нього справді виникли проблеми із вживанням алкоголю, однак він лікується від цієї залежності. 11.06.2026, перебуваючи напідпитку, вчинив сварку із заявницею, цей фак визнає, його оштрафовано за такий вчинок, поряд із цим він заявницю не бив, вбивством не погрожував, приховані камери не встановлював, її не переслідує. Йому 50 років, у спільний житловий будинок він вклав свою працю, кошти, так йому належить на праві власності будинок в с. Скибин, який непридатний для життя, весь побут зосереджений у спільному із заявницею будинку, на теперішній час пропонує заявниці піддти до нотаріуса і переоформити будинок на нього, а він сплатить їй частку вартості житла. Зауважив, що 12.06.2026 прийшов у будинок щоб переночувати, сварку не влаштовував, 15.06.2026 приходив до дому по речі.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
У період із 2023 року станом по теперішній час сторони проживають як чоловік та дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
31.05.2024 сторони придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві спільної часткової власності в рівних частинах.
11.06.2026 між сторонами за місцем спільного проживання виник конфлікт, за наслідками якого щодо ОСОБА_2 складено адміністративний протокол про вчинення домашнього насильства та винесено терміновий заборонний припис серії АА № 456876 терміном на 10 діб.
12.06.2026 та 15.11.2026 заявниця зверталась до ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із заявами про порушення ОСОБА_2 термінового заборонного припису.
Із досліджених судом аудіозаписів, долучених заявницею до заяви, встановлено, що на них зафіксовані два голоси чоловічий та жіночий, які розмовляють на підвищених тонах та ображають один одного нецензурною лайкою. 
На наданому заявницею відеозаписі зображено ОСОБА_2 , який стоїть поряд із автомобілем
6. Норми права, які застосував суд
Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон).
За змістом п. 3, 4, 7, 14 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку та спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, зокрема, колишнє подружжя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Відповідно до ч. 10 ст. 26 Закону у разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Частиною 3 ст. 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону).
7. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд
Суд встановив, що між сторонами існували фактичні подружні відносини, які на теперішній час припинено, під час цих відносин сторони спільно придбали житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Також суду доведено факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявниці 11.06.2026, оскільки він визнаний в судовому засіданні ОСОБА_2 .
Суд враховує пояснення ОСОБА_2 , який не заперечував, що 12.06.2026 та 15.06.2026 приходив до спільного житлового будинку щоб переночувати та взяти речі. 
З огляду на вищевикладене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, перевірячи наявність підстав для видачі обмежувального припису встановив, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінив ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
З огляду на судову практику, викладену у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), суд погоджується, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Крім того, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Аналогічного висновку дійшов ВС в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19).
Будь-яких доказів про те, що до 11.06.2026 між сторонами були напружені стосунки, сварки, конфліктні ситуації, під час котрих ОСОБА_2 застосовував насильство до заявниці суду не надано.
Досліджені судом аудіозаписи та відеозапис свідчать про взаємні сварки між особами чоловічої та жіночої статі, під час яких вони ображають один одного нецензурною лайкою, дати записів відсутні.
Також, заявницею не доведено, що ОСОБА_2 її переслідує, встановив приховані камери в місцях перебування, погрожує вбивством та його поведінка загрожує життю і здоров`ю.
Жодних фактичних даних, котрі б вказували, що ОСОБА_2 застосовувалися після 11.06.2026 словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення заявниці суду не надано.
З огляду на це, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи заявниці про вірогідність продовження вчинення домашнього насильства.
Таким чином, суд, встановивши, що заявниця 11.06.2026 піддавалася домашньому насильству зі сторони ОСОБА_2 у формі психологічного насильства, яке є адміністративно караним, оцінивши ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, приходить до переконання про недоведеність необхідності обмеження прав заінтересованої особи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи факти не свідчать про наявність реальних ризиків, визначених п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а відтак правові підстави для видачі обмежувального припису відсутні.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Також відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. 4, 76-82, 258, 259, 263-265, 273, 350-1 350-6, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У заяві ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити повністю.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. І. Защитинська