Справа № 560/2807/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

03 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною відмову в задоволенні рапорту від 17.01.2026 щодо його звільнення з військової служби, зобов`язати звільнити з військової служби. В обґрунтування позову зазначає, що подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його з військової служби згідно з підпунктом "г" п. 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років). Вказує на те, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні рапорту.
У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не надав жодного документу в підтвердження проживання однією сім`єю, у тому числі, із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , або ж щодо участі позивача в його утриманні та вихованні. 
У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів відповідача. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
17.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г».
До рапорту позивач додав такі документи: копію паспорта та довідки РНОКПП ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідоцтва про шлюб від 19.09.2020, свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про розірвання шлюбу у справі №686/4391/17, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення аліментів у справі №686/4602/17-ц, інформацію з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про ОСОБА_1 за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів від 16.01.2026.
Рапорт був розглянутий юридичною службою військової частини та за підписом ТВО помічника командира бригади з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 прийнятий висновок від 24.01.2026 щодо відсутності підстав для звільнення позивача з військової служби. Оцінивши надані позивачем до рапорту документи, начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_1 дійшов висновку, що для підтвердження перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років позивачу необхідно надати один з таких документів: рішення щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, який є військовослужбовцем, або копію рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дитини з батьком, що є військовослужбовцем, або копію письмового договору між батьками про те, з ким з батьків буде проживати дитина, та про участь другого з батьків у її вихованні. 
Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) 
Пунктом 4 ч. 3 ст. 26 Закону передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Пункт 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитись з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Частиною третьою статті 11 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III "Про охорону дитинства" (далі - Закон № 2402-III) встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом частин першої та другої статті 15 Закону № 2402-III дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За приписами ч. 1, 3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 №1153, визначений Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Відповідно до п.п.13 п. 5 Додатку 19 «Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до наведеної Інструкції документами, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (під час дії воєнного стану) є:
- копія свідоцтва про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства (материнства) особи;
- один з документів: копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або копія рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з одним з батьків, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти, та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дітей на утриманні військовослужбовця відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину;
- довідка про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів, видану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законодавством.
Наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495 були затверджені зміни до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у тому числі до Додатку 19 до Інструкції.
У Додатку 19 до Інструкції № 170 у новій редакції визначено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до підстав, зазначених у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», окремо для кожної категорії військовослужбовців.
Міністерство оборони України в такий спосіб чітко регламентувало порядок звільнення з військової служби та усунуло можливість прямих командирів (начальників) військовослужбовця, уповноважених приймати рішення щодо звільнення чи відмови у звільненні з військової служби, свавільно тлумачити закон та на власний розсуд визначати перелік документів, необхідних та достатніх для звільнення зі служби.
Так, у підпункті 13 пункту 5 Додатку №19 визначено, що для звільнення військовослужбовця з військової служби через наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме - у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (під час дії воєнного стану) подаються такі документи:
1) копія свідоцтва про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства (материнства) особи;
2) один з документів: (1) копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або (2) копія рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або (3) рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з одним з батьків, або (4) письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти, та участь другого з батьків у їх вихованні, або (5) рішення суду про встановлення факту перебування дітей на утриманні військовослужбовця відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину;
3) довідка про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів, видану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законодавством.
Отже, Додаток 19 до Інструкції №170 для підтвердження факту перебування трьох і більше дітей віком до 18 років на утриманні військовослужбовця передбачає необхідність подання свідоцтв про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства особи, тобто підтвердження батьківства військовослужбовця щодо трьох і більше дітей; довідки про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законодавством, для підтвердження відсутності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму платежів за три місяці; інших документів (залежно від індивідуальної ситуації кожного військовослужбовця), що підтверджують факт визначення місця проживання дітей з одним із батьків.
Отже, у підпункті 13 пункту 5 Додатку № 19 до Інструкції № 170 чітко визначений вичерпний перелік документів, які повинні бути долучені до рапорту про звільнення з військової служби у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Із матеріалів справи судом встановлено, що разом з рапортом про звільнення позивач надав свідоцтва про народження дітей, інформацію про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, а також рішення суду про розірвання шлюбу. Водночас жодного з документів, передбачених підпунктом 13 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170 для підтвердження визначення місця проживання дітей з одним із батьків, позивачем не подано. Зокрема, ОСОБА_1 не надав жоден з документів, передбачених підпунктом 13 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170, на підтвердження визначення місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем (рішення суду чи органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, письмового договору між батьками щодо проживання дитини та участі другого з батьків у її вихованні або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні позивача)
Водночас, за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби командир військової частини зобов`язаний видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.
Це означає, що остаточне рішення (позитивне чи негативне) за рапортом військовослужбовця про звільнення з військової служби повинне було бути прийняте командиром військової частини НОМЕР_1 або іншою посадовою особою, що наділена правом вирішувати питання по суті. 
Суд погоджується з тим, що при вирішенні питання щодо звільнення військовослужбовця на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII встановленню підлягають обставини фактичного перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, а також підтвердження визначення місця проживання дітей з одним із батьків у випадках, коли батьки проживають окремо. Норми підпункту 13 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170 прямо визначають перелік документів, якими підтверджуються такі обставини.
З огляду на це, військовослужбовець, який звертається з рапортом про звільнення з військової служби за вказаною підставою, повинен надати належні та допустимі докази, які підтверджують не лише факт батьківства щодо трьох дітей та відсутність заборгованості зі сплати аліментів, а й визначення місця проживання дітей з ним, або факт їх перебування на його утриманні у спосіб, передбачений Інструкцією №170.
Водночас судом встановлено, що за наслідками розгляду рапорту позивача рішення по суті питання командиром військової частини НОМЕР_1 прийняте не було, належних доказів на підтвердження протилежного суду не надано.
В свою чергу, наявність згаданого вище висновку начальника юридичної служби військової частини суд оцінює критично, адже вказана посадова особа не наділена повноваженнями приймати рішення по суті рапорту військовослужбовця щодо його звільнення з військової служби. Зазначене свідчить про фактичну необґрунтовану бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд враховує зміст постанови Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17, де Верховний Суд зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Оскільки командиром військової частини НОМЕР_1 не був розглянутий по суті рапорт позивача і не було прийняте рішення розпорядчого характеру, яким надана оцінка підставам для звільнення останнього з військової служби, суд вважає необхідним зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (в особі уповноваженого керівника) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у визначений законом спосіб та прийняти рішення по суті питання відповідно до вимог закону.
З огляду на це, позов підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду (невирішення) по суті рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (в особі уповноваженого керівника) розглянути у визначений законом спосіб рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та прийняти рішення по суті питання відповідно до вимог закону.
У задоволенні решти вимог позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 червня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок