Справа  №359/6173/24
Провадження №2/359/251/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 січня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Козачук А.Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – служба у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову; інформація про рух справи.

1.1. В червні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що 1 липня 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_5 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року шлюб між ними був розірваний. У вересні 2023 року ОСОБА_4 виїхала з України, у зв`язку з чим дитина залишилась проживати з позивачем. Перебуваю-чи за кордоном, відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо виховання дочки ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_3 просив суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини.

1.2. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року (а.с.16) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

1.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2024 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

1.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 березня 2025 року (а.с.148-149) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, було зобов`язано службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Вороньківської сільської ради скласти та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 .

2. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову.

2.1. У судовому засіданні ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_1 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

2.2. Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та посилається на те, що її довіритель не ухиляється від виконання обов`язку щодо виховання дочки ОСОБА_5 . Не зважаючи на перебування за межами України, ОСОБА_4 постійно спілкується з дитиною, цікавиться її навчанням. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 є не тільки безпідставним, а також невиправданим, оскільки вказаний захід корекції поведінки батьків є виключно крайньою мірою впливу. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

2.3. Представник служби у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради Чешко Л.І. не з`являлась у судові засідання та обмежилась поданням клопотань про розгляд цивільної справи в її відсутності (а.с.61, 111, 153-153, 169, 183, 213).

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 1 липня 2011 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Старівської сільської ради, про що був складений відповідний актовий запис за №9.

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_5 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 березня 2012 року (а.с.5).

3.3. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року (а.с.7) шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний.

3.4. Зі змісту витягу виконавчого комітету Вороньківської сільської ради №17-16-10/199 від 30 травня 2024 року (а.с.6) вбачається, що станом на день пред`явлення позову ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_3 в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

3.5. Спірні правовідносини регулюються главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права та стала судова практика.

4.1. Відповідно до ч.1-ч.3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4.2. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та (або) забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

4.3. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

4.4. Згідно з ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

4.5. Як роз`яснив Верховний Суд в постановах від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц, від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19, тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України свідчить про те, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
В п.57-п.58 рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`єю виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України»). Позбавлення особи її (його) батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє матір (батька) сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 9 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 2 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 17 січня 2024 року у справі №735/308/21. Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.

б. норми процесуального права.

4.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.7. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

4.8. Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

4.9. Згідно з ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

4.10. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4.11. Згідно з ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. В березні 2024 року ОСОБА_4 виїхала з України та проживає у Чехії, де працевлаштована в International automotive components group. Ці обставини підтверд-жуються копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я відповідача (а.с.68-71), та копією трудового договору від 26 червня 2024 року (а.с.76-78). Зі змісту характеристик ОСОБА_5 №81 від 1 жовтня 2024 року та №7 від 30 січня 2025 року (а.с.83, 163) вбачається, що дитина навчається у Старинському ліцеї. Не зважаючи на перебування за кордоном, ОСОБА_4 цікавиться навчальним процесом дочки ОСОБА_5 та підтримує зв`язок з її класним керівником, зокрема за допомогою застосунку «Viber». В матеріалах цивільної справи міститься скриншот з вказаного застосунку (а.с.124), з якого вбачається, що ОСОБА_4 є учасником батьківського чату та бере безпосередню участь у житті класу, в якому навчається дитина. З копії довідки від 27 вересня 2024 року (а.с.82) вбачається, що ОСОБА_5 займається в секції спортивного сучасно танцю. Членські внески в розмірі 1000 гривень щомісячно сплачує ОСОБА_4 .

5.2. Зі змісту іншого скриншоту (а.с.84-89) вбачається, що відповідач спілкується з дитиною, надсилає їй грошові кошти для придбання одягу та на дозвілля. Між ними існують теплі та близькі відносини, що підтверджується повідомленнями такого змісту: «Мам я тебе дуже люблю», «Я тебя тоже лю» тощо. ОСОБА_5 , допитана у судовому засіданні в якості малолітнього свідка, повідомила, що один-два рази на тиждень відповідач спілкується з нею за допомогою месенджера. ОСОБА_4 бере участь у батьківському комітеті та є учасником батьківського чату. Дитина відвідує секції сучасного спортивного танцю та волейболу. Відповідач підтримує гуртки та оплачує абонементи. ОСОБА_4 цікавиться успіхами дочки ОСОБА_5 у змаганнях. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він є батьком позивача. Тому йому відомо про те, що його онука ОСОБА_5 спілкується з відповідачем по інтернету. ОСОБА_4 постійно виховує дитину, у зв`язку з чим у них виникають конфлікти. Відповідач неодноразово пропонував дочці ОСОБА_5 приїхати до нього, але дитина категорично відмовляється, оскільки не хоче жити в Чехії. Вона живе танцями та займається волейболом. ОСОБА_4 здійснює оплату за танці та оплачує сніданки дитини у школі. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона є другом сім`ї. Тому їй відомо про те, що ОСОБА_5 спілкується з дочкою ОСОБА_4 по відеозв`язку. У зв`язку з тим, що відповідач постійно виховує дитину, після такого спілкування у неї відбувається істерика.

5.3. Аналіз письмових доказів та показань свідків свідчить про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від виконання обов`язку щодо виховання дочки ОСОБА_5 . Перебування відповідача за межами України та пов`язаний з цим недостатній обсяг участі відповідача у вихованні дитини не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 . Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та в постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц, від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19, від 9 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 2 грудня 2020 року у справі №180/1954/19 та від 17 січня 2024 року у справі №735/308/21. В матеріалах цивільної справи міститься висновок служби у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради (а.с.156-158, 171-173), яким визнано доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 . При цьому орган опіки та піклування виходив з того, що відповідач не має наміру повертатись до України та влаштовує своє життя за кордоном без дитини, яка не бажає проживати в Чехії. Крім того, ОСОБА_5 в присутності батька ОСОБА_3 розповіла про те, що відповідач не турбується про неї, не цікавиться її життям та навчанням. Достовірність цієї обставини спростовується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями допитаних свідків. Проживання відповідача та дитини в різних країнах та навіть небажання ОСОБА_5 жити з матір`ю ОСОБА_4 в Чехії також не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Вжиття цього заходу призведе до істотного погіршення зв`язку, який існує між ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_5 . У зв`язку з цим висновок служби у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради суперечить інтересам дитини та на підставі ч.6 ст.19 СК України підлягає критичній оцінці.

5.4. В матеріалах цивільної справи також міститься висновок спеціаліста за результатами експериментально-психологічного дослідження, складений 27 січня 2025 року психологом-аналітиком ОСОБА_8 (а.с.116-121), та висновок психолога ОСОБА_9 від 18 березня 2025 року (а.с.139-142). У зв`язку з тим, що при проведенні досліджень використовувались спеціальні знання в галузі психології, вказані докази є висновками експертів в розумінні ст.102 ЦПК України. Однак ні психолог-аналітик ОСОБА_8 , ні психолог ОСОБА_9 не були обізнані про кримінальну відповідальність за складення завідомо неправдивих висновків. Тому висновок спеціаліста за результатами експериментально-психологічного дослідження від 27 січня 2025 року та висновок психолога ОСОБА_9 від 18 березня 2025 року складені з порушенням імперативної вимоги, передбаченої ч.5 ст.106 ЦПК України, та не є допустимими доказами в розумінні ч.1 ст.78 цього ж Кодексу.

5.5. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 . Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_3 , належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. Встановлено, що ОСОБА_3 сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 7 червня 2024 року (а.с.14). У задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача витрат на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – служба у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду         Є.О. Борець