Справа № 214/1850/26
2/214/3236/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08 червня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Ткаченка А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Фастовець Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якомупросить стягнути заборгованість за кредитними договорами №002/18396009-SР від 29.12.2022 у сумі 63735,58 грн. та №0/20473929-VR від 20.05.2023 у сумі 13316,34 грн., що виникла станом на 30.09.2025, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про підписання відповідачем 29.12.2022 заяви-договору №002/18396009-SР про надання кредиту та 20.05.2023 заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №0/20473929-VR. Відповідно до умов цих договорів, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитними договорами повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Відповідно до кредитних договорів, позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цими договорами та додатковими договорами. Банк виконав свої зобов`язання за кредитними договорами в повному обсязі. Згідно з кредитними договорами, кошти кредитів надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025, загальна заборгованість за кредитними договорами 77051,92 грн., зокрема: заборгованість за заявою-договором №002/18396009-SP про надання кредиту від 29.12.2022 складає 63735,58 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 29941,28 грн., заборгованість по відсоткам – 33794,30 грн. Заборгованість за заявою-договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №0/20473929-VR від 20.05.2023 складає 13316,34 грн.,а саме: заборгованість за тілом кредиту – 7000,00 грн., заборгованість по відсоткам – 6316,34 грн., яку, з метою захисту прав кредитора, позивач просить стягнути на свою користь.
Ухвалою суду від 26.02.2026 прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 08.06.202 розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.
Згідно з прохальною частиною тексту позовної заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутності представника, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не повідомив причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не подав. 
Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 20.05.2023 відповідачем ОСОБА_1 було підписано заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №0/20473929-VR, відповідно до умов якого відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 50000 гривень, строк кредиту 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту – на власні потреби, проценти за користування кредитом: за операціями зняття готівкових коштів – 83%, за іншими операціями 65%, процентна ставка фіксована, орієнтовна реальна річна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту – від 0,00001% до 123,11%. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором №0/20473929-VR від 20.05.2023, відповідач ОСОБА_1 станом на 30.09.2025 має заборгованість у сумі 13316,34 грн., з яких: 
7000,00 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
6316,34 грн. – заборгованість за простроченими відсотками.
Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростував, контррозрахунку боргу не надав, тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі №559/1622/19 (провадження №61-12049св23).
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц (провадження №61-7242св24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.
Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №002/18396009-SР від 29.12.2022 у сумі 63735,58 грн., суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору на умовах, зазначених у позовній заяві, а також доказів фактичного надання відповідачу кредитних коштів, тобто до позовної заяви не долучений кредитний договір №002/18396009-SР від 29.12.2022. Надані позивачем розрахунок заборгованості та інші внутрішні документи банку самі, тощо по собі не підтверджують факту укладення кредитного договору, видачі кредитної картки, встановлення кредитного ліміту та отримання відповідачем кредитних коштів.
Оскільки саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). 
Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в цій частині.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи слідує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., однак у позовній заяві представник позивача не просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та відсутності відповідного прохання позивача, суд вважає за можливе залишити понесені ним витрати зі сплати судового збору за позивачем.
Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, статями 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №0/20473929-VR від 20.05.2023, що виникла станом на 30.09.2025 у сумі 13316 (тринадцять тисяч триста шістнадцять) гривень 34 коп., з яких: 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6316 (шість тисяч триста шістнадцять) гривень 34 коп. – заборгованість за простроченими відсотками.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Відомості про сторін:
Позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 08.06.2026.

Суддя         А.В. Ткаченко