П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20825/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С. 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
10 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Граб Л.С.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу від 18.11.2025 ВП№79164179.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в задоволенні вимог позивача відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 560/185/25 виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства. Вищезазначене вказує на безпідставність постанови державного виконавця від 25.09.2025 ВП №78717819 про накладення штрафу.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№79164179 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду, виданого 31.07.2025 у справі №560/10405/24 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.04.2024.
На підставі заяви стягувача 22.09.2025 державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП№79164179, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Постанову про відкриття виконавчого провадження передано представнику боржника під розписку згідно з реєстром.
Відомості про виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання постанови державного виконавця, а також про інформування про це виконавця у матеріалах виконавчого провадження відсутні. 
Відтак, у строк, визначений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, боржник не надав органу ДВС інформацію про виконання рішення суду а також належні докази такого виконання.
17.10.2025 державним виконавцем вчинена вимога №11294, у якій останній зобов`язував боржника у строк до 30.10.2025 повідомити про стан виконання рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження. Докази направлення вимоги боржнику містяться у матеріалах виконавчого провадження.
Відомості про виконання боржником вказаної вимоги державного виконавця до 30.10.2025 з відповідним інформуванням виконавця у матеріалах виконавчого провадження відсутні.
04.11.2025 на адресу органу ДВС надійшла повторна заява стягувача щодо невиконання судового рішення.
18.11.2025 складений акт державного виконавця про невиконання рішення суду без поважних причин та прийнята спірна постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття постанови про накладення штрафу є обґрунтованим, позаяк боржником були порушені вимоги закону про виконавче провадження і не виконані своєчасно законні вимоги державного виконавця. 
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
За змістом частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.
Положенням статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Судом встановлено, що 18.11.2025 прийнята спірна постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн.
Після цього від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшло повідомлення від 24.11.2025, у якому зазначається, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 з 02.04.2024 була призначена пенсія за віком, розмір якої становив 3584,47 грн. 25.11.2025 надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стосовно вимоги виконавця, у якому зазначається наведена вище інформація щодо виконання рішення.
Як вбачається зі змісту протоколу перерахунку від 12.11.2025, ОСОБА_1 з 02.04.2024 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої становить 3584,47 грн.
У той же час, хоч рішення і було виконано до прийняття спірної постанови про накладення штрафу, боржник своєчасно не повідомив виконавця про вказану обставину. Натомість інформація про це надійшла до органу ДВС 28.11.2025.
Крім того суд врахував, що вимоги державного виконавця були двічі проігноровані боржником, зокрема коли не було виконано рішення суду протягом 10 днів з дня відкриття виконавчого провадження та до 30.10.2025 не було поінформовано виконавця про стан виконання. Отже, боржник не надав державному виконавцю належні докази виконання виконавчого документа у спосіб та у порядку, визначеному рішенням суду/виконавчим документом у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження.
Водночас, у своїх повідомленнях пенсійний орган ніяк не обґрунтував причини невиконання вимог державного виконавця у строк, визначений виконавчим документом, або причини подальшого зволікання з вчиненням дій, які передбачені рішенням суду.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняття постанови про накладення штрафу є обґрунтованим, позаяк боржником були порушені вимоги закону про виконавче провадження і не виконані своєчасно законні вимоги державного виконавця. 
Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, що остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати усіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про накладення на пенсійний орган штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Матохнюк Д.Б.