ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 р.	Справа № 440/10374/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/10374/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» 
до  Енергетичної митниці 
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» (далі – позивач, ТОВ «СОЛАР ОІЛ») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці (далі – відповідач), в якому просив суд (з урахуванням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 у справі №440/9532/25 про роз`єднання позовних вимог) визнати протиправними та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/000248 від 21 березня 2025 року, рішення про коригування митної вартості товарів №UA903 №UA903200/2025/000098/2 від 21 березня 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у митного органу правових підстав для відмови у визначенні митної вартості товарів та застосуванні другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки позивачем до декларації митної вартості були додані усі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено:
визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA903200/2025/0000098/2 від 21 березня 2025 року;
визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/0000248 від 21 березня 2025 року.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно із митною декларацією не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості. Отже, рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів №UA903200/2025/0000098/2 від 21.03.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/0000248 від 21.03.2025 є такими, що прийняті не у відповідності до вимог чинного законодавства, положень МК України. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Енергетична митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі №440/10374/25; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що під час виконання митних формальностей за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовлює необхідність витребування додаткових документів.
Зазначає, що митний орган в оскаржуваному рішенні вказував про необхідність надати посередницькі договори, інформацію щодо наявності або відсутності страхування, проте позивач відмовився надавати документи та пояснення, у зв`язку з чим є ризик, що декларантом не включено всі складові митної вартості. Крім того, додаток А не містить всі обов`язкові реквізити, зокрема і до якого договору укладена додаткова угода. Митним органом наголошувалось, що з наданого сертифікату якості відправника та виробника товару неможливо встановити, яке значення необхідно застосовувати для розрахунку попередньої та остаточної ціни за оцінюваний товар.
Неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.
Скаржник вважає оскаржуване рішення та картку відмови прийнятими відповідно до чинного законодавства України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу положень частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та повістки про виклик у судове засідання, призначене на 22.06.2026 о 10:30, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до частини другої статті 313 КАС України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.11.2024 із компанією Saksa Ltd (Болгарія) був укладений контракт №2024883137, за умовами якого продавець Saksa Ltd. продає ТОВ «СОРАЛ ОІЛ» автомобільне паливо.
21.03.2025 до відділу митного оформлення «Рені» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA903200001967U0.
МД 25UA903200001967U0 подано для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару «Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 32,856 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 740.3 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,6; вміст свинцю - менше 3 мг/л (що становить менше 0,003 г/л); вміст сірки - менше 5 мг/кг (0,0005 мас. %); вміст етанолу - 1.3%; вміст ЕТБЕ - менше 0.2%; вміст бензолу - 0,5%; при 70 град. С випаровується 43.4%; при 100 град. С випаровується 59.8%; при 150 град. С випаровується 93.9%; Точка кипіння - 180,5 град. С. Бензін неетілований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни.» (далі – товар).
За результатами опрацювання МД 1967 встановлено наступні відомості про товар: код УКТЗЕД - 2710124901 (графа 33); митна вартість - 20149,9000 USD; 898047,00 грн (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).
До даної митної декларації, як встановлено із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- сертифікати якості №0269 від 18.03.2025, №0269-1 від 18.03.2025, № PBZ-0079925EN від 17.02.2025;
- рахунок-фактура № 0000000854 від 12.03.2025;
- рахунок-фактура (iнвойс) №0000375172 від 18.03.2025;
- автотранспортна накладна № б/н від 18.03.2025;
- навантажувальний документ – акт наливу 369680 від 18.03.2025;
- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 – А 0000684588 від 19.03.20254
- банківський платіжний документ, що стосується товару РІ25031202137231 від 12.03.2025, РІ25031402139926 від 14.03.2025;
- калькуляція транспортних витрат №20.03.25/2 від 20.03.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №03 від 18.03.2025;
- документ, що містить інформацію біржових організація про вартість товару або сировини – біржові котирування від 17.03.2025;
- розрахунок ціни (калькуляція) – лист формування ціни №20/03-1 від 20.03.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу (крім позначеного кодом 41.04), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2024883137 від 28.11.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Додаток А від 28.11.2024, зміна до додатку А від 27.12.2024, зміна до додатку А від 31.01.2025, зміна до контракту від 05.12.2024;
- договір про надання послуг митного брокера № 19.05/2022-СО від 19.05.2022;
- договір (контракт) про перевезення №01/07/2024 від 01.07.2024;
- інші некласифіковані документи – декларація відповідності 0269 від 18.03.2025, документи на маршрут від 26.02.2025, ліцензія 990614202201495 від 10.11.2022;
- копія митної декларації країни відправлення № 25BG0045807A09994B1 від 19.03.2025.
Під час виконання Енергетичною митницею митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54,55,58,335 Митного кодексу України (далі - МК України) в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовило необхідність витребування додаткових документів.
Так як був встановлений ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість виникла законна вимога витребування додаткових документів у Позивача. Також, декларанта повідомлено, що за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин.
21.03.2025 позивачем на адресу відповідача надісланий лист щодо відсутності додаткових документів.
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Енергетичною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA903200/2025/0000098/2 від 21.03.2025, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості (2-г - резервний метод).
У вказаному рішенні зазначено про встановлення розбіжностей за результатами опрацювання поданих до митного оформлення, а саме:
- поставка товару здійснюється згідно Додаток А від 31.01.2025 (зі змінами) до Контракту №2024883137 від 28.11.2024 (далі – Контракт), укладеного з «SaksaLtd». При цьому, виробником товару у графі 31 МД (ел.інвойс) заявлено компанію OMV Petrom S.A. Отже, у даній зовнішньоекономічній операції вбачається наявність посередницьких договорів, що має вплив на числові значення складових митної вартості та ціни яка сплачена або підлягає сплаті;
- відповідно доп.8 контракту від 28.11.2024 №2024883137 продавцем товару може бути застосована додаткова премія за зимову специфікацію. Проте відомості в наданому додатку від 31.01.2025 (Зміна до додатку А) п.8 (Ціна-ціноутворення) стосовно додаткової премії за зимову специфікацію відсутні;
- декларантом для цілей митного оформлення наданий Сертифікат якості від 17.02.2025 № PBZ-0079925EN, в якому комерційна назва товару «Gasoline Extra 99-E10», в той же час в наданому для цілей митного контролю та митного оформлення рахунку-фактурі від 18.03.2025 № 0000375173 комерційна назва товару відповідає назві «V-Power Racing 100», що означає, що відправником товару була застосована присадка, про що не зазначено як у зовнішньоекономічному контракті від 28.11.2024 № 2024883137, так і у Зміні до додатку А від 31.01.2025, а її вартість не підтверджена документально;
- згідно зі статтею 49 МКУ митна вартість товару базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті. Умовою п.9 (Оплата) контракту купівлі-продажу передбачено, що передоплата буде здійснена чистими грошовими коштами, без будь-яких знижок, відрахувань, утримань, заліків або зустрічних вимог, у доларах США шляхом банківського переказу на рахунок Продавця до дня відвантаження, на підставі комерційного рахунку-фактури Продавця. Для цілей митного контролю та митного оформлення надано банківські платіжні документи (сфівти) від 12.03.2025 та від 14.03.2025 на загальну суму 79 095 дол. США, згідно графи 70 (Призначення платежу) передоплата здійснена за контрактом від 28.11.2024 №2024883137. За таких обставин числове значення фактично сплаченої ціни відповідно відомостей банківських документів (свіфт) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, та не може бути документальним підтвердженням фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) з урахуванням розбіжностей в рахунку-проформі в частині зазначення коду товару згідно УКТ ЗЕД;
- для цілей митного конторлю та митного оформлення надано попередній комерційний документ проформа-інвойс від 12.03.2025 №0000000854 для цілей попередньої оплати в якому, серед іншого, зазначено: назву товару Gasoline RON 100 VP RACING та код товару (відповідно до графи Note (Примітка)– 2710124512, що не відповідає комерційній назві зазначеного товару;
- умовами контракту передбачено, що якщо продавець виставляє рахунок- фактуру з попередньою ціною, додатковий дебетовий або кредитовий рахунок-фактура буде виставлений після того, як буде відома остаточна ціна, і має бути оплачений будь-якою стороною не пізніше 3 робочих днів після виставлення такого рахунку-фактури. До митного контролю та митного оформлення зазначений рахунок не надавався;
- відповідно до інформації в АСМО «Інспектор», наявні митні оформлення ідентичних/подібних товарів, які імпортувалися на митну територію України за ціною вище ніж заявлена декларантом, оскільки формування ціни на товар «Автомобільний бензин RON98– RON100» відбувається на підставі відповідних значень котирувань згідно товарної біржі «Platts S&P Global Commodity Insights European Marketscan» (European products) під заголовком FOB Rotterdam 98 RON gasoline 10 ppm, що відповідає комерційній назві товару та коду згідно УКТ ЗЕД;
- враховуючи, що поставка товару здійснюється на умовах FCA Novi Iskar, згідно положень Інкотермс, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. відповідно до умов контракту купівлі-продажу право власність і ризики випадкової загибелі товару переходять від продавця до покупця, коли товар перетинає вхідний фланець автомобільної цистерни в Novi Iskar, термінал Saksa в Болгарії, зазначене може свідчити про наявність Покупцем страхування вантажу за кордоном. Відповідно до частини 2 статті 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний надати до митного оформлення страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Також, відповідно до частини 10 статті 58 МКУ витрати на страхування є також складовими митної вартості. Разом з тим декларантом до митного оформлення не надано страхових документів чи відомостей щодо страхування Покупцем товару або відсутності такого до моменту перетину товаром митного кордону України.
На підставі вказаного рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/000248, в якій зазначено про неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 21.03.2025 №UA903200/2025/0000098/2.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся з позовом до суду. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України (далі – МК України), інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів 
Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За нормами частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
За правилами частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частинами першою-третьою, шостою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З урахуванням викладеного вище, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України.
За визначенням, наведеним у частині першій статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 02.06.2022 у справі №460/2674/20, від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 25.11.2022 у справі №813/2733/17, від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 16.06.2023 у справі №825/2410/16, від 21.09.2023 у справі № 520/18432/21, від 27.12.2024 у справі №140/20717/23, від 16.01.2025 у справі №160/939/24, від 20.02.2025 у справі №160/33340/23, від 23.04.2025 у справі №160/12189/24.
Дослідивши зазначені в оскаржуваному рішенні №UA903200/2025/0000098/2 від 21.03.2025 розбіжності в отриманих митницею документах, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.
Стосовно тверджень митниці про наявність посередницьких договорів, що має вплив на числові значення складових митної вартості та ціни, яка сплачена або підлягає сплаті, колегія суддів зазначає наступне.
Уході розгляду справи встановлено, що Saksa Ltd є акредитованим постачальником пального марки «Shell V-Power».
Позивач пальне марки «Shell V-Power» поставляє виключно для ТОВ «Альянс Холдинг», код ЄДРПОУ 344308473, відповідно до ексклюзивного контракту від 16.07.2024 №16072024, мережі автозаправних станцій Shell, оскільки дане пальне містить присадки, які є запатентованою розробкою Shell та не підлягають реалізації в будь-який інший спосіб.
Безпосереднім виробником пального є OMV Petrom S.A.
Saksa Ltd, за наявності відповідно акредитованих лабораторій, є зберігачем на нафтових терміналах в Новий Іскар та Русе, які є ліцензованими складами, відповідно до закону про акцизні збори та податкові склади, і має ліцензію на експлуатацію підприємства з низьким рівнем викидів, відповідно до закону про охорону навколишнього середовища. Saksa Ltd за додавання відповідних присадок за наявності акредитованих лабораторій, реалізує пальне, перероблене, виробником якого є OMV Petrom S.A..
Тобто, постачальником палива, виробником якого є OMV Petrom S.A. з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, відповідно до статті 3 Контракту №2024883137 від 28.11.2024 «Продукція» на адресу ТОВ «СОЛАР ОІЛ» є Saksa Ltd.
Будь якої інформації про наявність посередницьких договорів у правовідносинах ТОВ «СОЛАР ОІЛ» та Saksa Ltd судом не встановлено. Відповідачем такої інформації до справи не надано, доказів існування, укладення та виконання таких договорів Енергетичною митницею в ході розгляду справи не наведено.
Щодо неможливості ідентифікації Додатку А як невід`ємної частини договору від 28.11.2024 №2024883137 судом апеляційної інстанції встановлено, що до митного оформлення товарів ТОВ «СОЛАР ОІЛ» наданий додаток А до зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 №2024883137, який сформований послідовним створюванням сторінок починаючи з сторінки 1 до сторінки 10, і додаток А є частиною зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 №2024883137 та міститься на сторінках 9 та 10.
В ході розгляду справи судом встановлено про занесення в митну декларацію окремо Додатку А і договору від 28.11.2024 №2024883137.
Так, відповідно до наказу №651 від 30.05.2012 Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа» до графи 44 «Додаткова інформація / Оформлені документи/ сертифікати та авторизації» вносяться відомості щодо кожного документа і зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з Класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.
Відповідно до класифікатору документів 4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту).
У зв`язку з наведеним суд першої інстанції правильно зазначив, що при поданні документів для митного оформлення було роз`єднано та занесено відповідно до класифікатору документів договір і додаток А окремо, хоча даний договір з невід`ємним від нього доповненням, був сформований контрагентом в безперервному документі, тому не потребує будь якої додаткової його ідентифікації.
Стосовно зауважень митного органу про можливе застосування додаткової премії за зимову специфікацію колегія суддів враховує таке.
21.03.2025 до відділу митного оформлення «Рені» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA903200001967U0 для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 32,856 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 740.3 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,6; вміст свинцю - менше 3 мг/л (що становить менше 0,003 г/л); вміст сірки - менше 5 мг/кг (0,0005 мас. %); вміст етанолу - 1.3%; вміст ЕТБЕ - менше 0.2%; вміст бензолу - 0,5%; при 70 град. С випаровується 43.4%; при 100 град. С випаровується 59.8%; при 150 град. С випаровується 93.9%; Точка кипіння - 180,5 град. С. Бензин неетильований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни.
Відповідно до Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабунету Міністрів України від 01.08.2013 №927 дизельне паливо зимове - дизельне паливо, що використовується при температурі повітря від 5°С до мінус 20 °С. Іншого, окрім дизельного, палива зимового не існує.
За пунктом 5 контракту від 28.11.2024 №2024883137 для автомобільного дизельного палива 10 ppm. параметр Cold Filter Plugging Point на період з 1 грудня по 30 березня має бути макс. -20 0 С.
Отже, мова про зимову специфікацію стосується виключно поставок дизельного палива.
Оскільки ТОВ «СОЛАР ОІЛ» за МД 25UA903200001967U0 дизельного пального не поставляло, а поставляло автомобільний бензин, вимога відповідача про врахування додаткової премії за зимову специфікацію є безпідставною.
Щодо тверджень митниці про те, що декларантом для цілей митного оформлення наданий Сертифікат якості від 17.02.2025 № PBZ-0079925EN, в якому комерційна назва товару «Gasoline Extra 99-E10», в той же час в наданому для цілей митного контролю та митного оформлення рахунку-фактурі від 18.03.2025 № 0000375173 комерційна назва товару відповідає назві «V-Power Racing 100», що означає, що відправником товару була застосована присадка.
Судом встановлено, що відповідно до сертифікату PBZ-0079925EN від 17.02.2025 комерційна назва товару «Gsoline Extra 99-E10», а відповідно рахунку-фактури №0000375172 від 18.03.2025 комерційна назва товару «V-Power Racing 100».
Відповідно до пункту 3 Контракту №2024883137 від 28.11.2024 «Продукція», Saksa Ltd. постачає на користь ТОВ «СОЛАР ОІЛ палива, виробником яких є OMV Petrom S.A. із з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.
Тобто, зі змісту контракту від 28.11.2024 №2024883137 слідує безпідставність твердження Енергетичної митниці про відсутність вказівок про використання присадок
Стосовно визначення у попередньому комерційному документі проформі-інвойсі від 12.03.2025 №0000000854 для цілей попередньої оплати, серед іншого, назви товару - Gasoline RON 100 VP RACING та код товару (відповідно до графи Note (Примітка) – 2710124512, що не відповідає комерційній назві зазначеного товару, суд першої інстанції встановив, що дійсно, відповідно до сертифікату PBZ-0079925EN від 17.02.2025 комерційна назва товару «Gsoline Extra 99-E10», а відповідно рахунку-фактури №0000375172 від 18.03.2025 комерційна назва товару «V-Power Racing 100»
Зі змісту договору від 28.11.2024 №2024883137 , судом встановлено, що підприємство Saksa Ltd є постачальником продукції:
Дизельне паливо з присадками 10 ppm Shell V-Power (Дизельне паливо з наднизьким вмістом сірки 10 ppm) неросійського походження.
Бензин з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.
Бензин з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.
За повідомленням Shell Retail Ukraine ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ», компанія Saksa Ltd TIN BG131245283 є партнером компанії Shell з виробництва пального марки Shell V-Power.
За використання пального, виробництва OMV Petrom S.A., комерційна назва товару «Gasoline Extra 99-E10», із додаванням присадок RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, відповідно наявний товар, оскільки в даному випадку міститься патентована присадка при використанні якої є обов`язок використання назви продукту «V-Power Racing 100».
Тобто, комерційна назва поставленого товару «V-Power Racing 100» відповідає умовам та меті контракту від 28.11.2024 №2024883137, а сенс для визначення рівня ціни товару мають саме дані відповідного рахунку-фактури №0000375172 від 18.03.2025, а не попереднього. Товаром, що постачався є саме автомобільний бензин V-Power Racing 100.
Щодо тверджень митниці про те, що числове значення фактично сплаченої ціни відповідно відомостей банківських документів (свіфт) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, та не може бути документальним підтвердженням фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) з урахуванням розбіжностей в рахунку-проформі в частині зазначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, колегією суддів встановлено наступне.
З доданих до матеріалів справи копій банківських платіжних документів (свіфтів) від 12.03.2025 та від 14.03.2025 на загальну суму 79 095,00 дол. США встановлено, що в графі 70 міститься інформація про передоплату, а саме V-POWER RACING 100, CONTRACT No 2024883137 dd 28.11.2024, Proforma 0000000854 dd 12.03.2025. До матеріалів справи також надана копія проформи-інвойсу від 12.03.2025 №0000000854.
Тобто, з матеріалів справи встановлено про беззаперечну можливість ідентифікації сум проведеної оплати із контрактом і рахунком, яким визначена сума, належна до сплати на користь постачальника.
Також Енергетичною митницею вказано про ненадання до митного оформлення додаткового рахунку, що має виставлятися продавцем після того, як буде відома остаточна ціна, і має бути оплачений будь-якою стороною не пізніше 3 робочих днів після виставлення такого рахунку-фактури. Разом з тим, даний дебетовий інвойс надавався для розмитнення, його назва Invoice 0000375172 від 18.03.2025 та відмічений в графі 44 під класифікатором 0380, що спростовує твердження відповідача про ненадання рахунку, щодо сформованої митної вартості.
Стосовно доводів митного органу про відсутність документального підтвердження страхування вантажу, суд зазначає, що відповідно до Інкотермс, що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.
Згідно з п. А.3 Інкотермс за умовами поставки FCA покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.3 "а". Крім того, у сторін відсутній обов`язок на укладення договору страхування та надання документів зі страхування товару. Також, за зазначених умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу.
Аналіз змісту вищенаведених норм Інкотермс-2010 свідчить про те, що обов`язок щодо оплати фрахту належить покупцю, а обов`язок, щодо страхування вантажу, який поставляється на умовах FCA відсутній, як у продавця, так і у покупця.
За таких обставин доводи відповідача у цій частині є безпідставними, оскільки страхування товару, який постачається на умовах FCA, не є обов`язковим.
Колегія суддів зауважує, що згідно з пунктом 8 частини другої статті 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.
Якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Відповідач не надав доказів страхування, тому вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними.
З огляду на викладене колегія суддів уважає, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів того, яким чином ненадання ТОВ «СОЛАР ОІЛ» документів на підтвердження страхування вантажу, витрат на перевірки, пов`язані з поставкою товару, та додаткових витрат при перевезенні може свідчити на користь його твердження про заявлення ТОВ «СОЛАР ОІЛ» неповних відомостей про митну вартість
Енергетична митниця зазначила в рішенні про коригування митної вартості про наявність інформації в АСМО «Інспектор», щодо митних оформлень ідентичних/подібних товарів, які імпортувалися на митну територію України за ціною вище ніж заявлена декларантом.
Разом з тим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.
Сама по собі відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості, у зв`язку з чим доводи митниці в цій частині підлягають відхиленню.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Крім того, колегія суддів зауважує, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційний характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 804/1779/16.
Суд апеляційної інстанції підсумовує, що для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 по справі № 460/1143/19 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Також суд наголошує, що резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості. 
Водночас оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаному рішенні не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення Енергетичної митниці №UA903200/2025/0000098/2 від 21.03.2025.
Стосовно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі в відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Оформлення карток відмови регулюється розділом VIII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631. Так, відповідно до пунктів 8.1 - 8.2, 8.5 розділу VIII наведеного Порядку, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного ст. 255 МК України для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову. 
Таким чином, коригування митної вартості слугує підставою для видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Отже, визнання протиправним рішення про коригування митної вартості автоматичне тягне протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації.
У постанові від 23.07.2021 у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, то вимога про визнання її протиправною правомірно визнана судами обґрунтованою.
За обставинами справи картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/0000248 складена у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 21.03.2025 №UA903200/2025/0000098/2, яке визнано судом протиправним, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстави для визнання протиправною та скасування зазначеної вище картки відмови.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі №440/10374/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено 22.06.2026 року