Провадження №	2-о/447/12/26 	
Справа №	447/3637/24 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.06.2026 Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Янкевич М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ соціального захисту населення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Міністерство Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,
встановив:
25.12.2024 представник заявника ОСОБА_2 звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить встановити факт - відсутність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка потребує постійного стороннього догляду, НЕ ЗДАТНА до самообслуговування строком - НА ПОСТІЙНІЙ ОСНОВІ на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я від 04.12.2024 року № 1392 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, окрім її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертизою (МСЕК) серії 12 ААД № 000256 від 06.11.2024 року (видана 28 листопада 2024 року, за № 3325). Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонеркою (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 ) та має статус члена сім`ї загиблого ветерана війни (посвідчення серії НОМЕР_4 від 28.09.2020 року), який їй було надано у зв`язку зі смертю її сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 Згідно з Висновком Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська міська лікарня» № 1392 від 04.12.2024 року, який було винесено на підставі протоколу лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) № 267, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі від фізичної особи та є нездатною до самообслуговування на постійній основі. Вказаний факт також підтверджується відповідною довідкою ЛКК від 04.12.2024 року № 1392 У зв`язку з наявними захворюваннями та втратою здатності до самообслуговування, заявниця відчуває значний дискомфорт, оскільки позбавлена можливості самостійно забезпечити себе мінімальними побутовими зручностями та належним лікуванням. При цьому, факт відсутності у ОСОБА_1 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які мали б можливість здійснювати за нею постійний догляд на непрофесійній основі, підтверджується письмовою заявою самої заявниці, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально. Заявниця ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_6 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Батьки заявниці також померли.
Представник заявниці наголосив, що інші близькі родичі ОСОБА_1 , які за законом належать до першого чи другого ступеня споріднення, не мають можливості здійснювати за нею постійний сторонній догляд з огляду на такі обставини: син заявниці - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Брат заявниці - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Сестра заявниці - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає у місті Мукачево та в силу свого похилого віку, віддаленого територіального знаходження, а також незадовільного стану здоров`я (зокрема наявності таких діагнозів, як інсулінозалежний діабет, катаракта та інші супутні вікові захворювання) сама потребує стороннього догляду та не спроможна його надавати. Онуки заявниці на теперішній час є малолітніми, а тому в силу віку не володіють належною дієздатністю для здійснення постійного стороннього догляду на непрофесійній основі.
Єдиним близьким родичем, який має реальну можливість та виявляє намір і бажання здійснювати за нею необхідний постійний догляд, є її другий (молодший) син - ОСОБА_10 . Останній зареєстрований та проживає разом із заявницею за адресою: АДРЕСА_1 . Вони проживають однією сім`єю, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ОСОБА_10 за можливості здійснює заходи щодо догляду за матір`ю за місцем їх спільного проживання.
Проте, на даний час повноцінному та безперервному здійсненню такого догляду перешкоджає фізична відсутність сина, оскільки ОСОБА_10 перебуває в лавах Збройних Сил України та є військовослужбовцем НОМЕР_5 окремої штурмової Київської бригади. 
Представник заявниці зазначив, що залучення сторонніх (чужих) осіб, яких її син ОСОБА_10 дистанційно наймає для виконання окремих побутових дій, є критично недостатнім та не забезпечує реальних потреб особи, яка повністю втратила здатність до самообслуговування. 
З огляду на викладене, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду на підставі висновку ЛКК закладу охорони здоров`я і може залучити до такого догляду виключно свого сина ОСОБА_10 , відсутність якого за місцем проживання перешкоджає забезпеченню її життєдіяльності та порушує конституційні права.
Представник ОСОБА_1 звернув увагу суду, що встановлення факту відсутності в Заявниці, яка потребує постійного догляду на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, окрім її сина ОСОБА_11 , має для неї юридичне значення та дозволить розпочати оформлення звільнення з військової служби на підставі абз.12, п.3, ч.12, ст. 26 України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Ухвалою суду від 17.01.2025 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.
20.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Матяшука В. надійшли письмові пояснення у справі. Міністерство оборони України заяву не визнає та вважає її необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Заявник зазначає, що у неї відсутні члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за нею. Єдиним близьким родичом який МОЖЕ здійснювати постійний догляд за Заявницею, якого остання потребує та бажає і просить залучити є її другий (молодший) син ОСОБА_12 , який проживає за однією адресою із Заявницею: АДРЕСА_1 Син Заявниці ОСОБА_13 перебуває в лавах Збройних Сил України та є військовослужбовцем НОМЕР_6 окремої штурмової Київської бригади та його фізична відсутність перешкоджає повноцінному догляду за потребами Заявниці. З огляду на таке ОСОБА_14 , яка потребує постійного догляду на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я МОЖЕ залучити до догляду виключно свого сина ОСОБА_4 . Заявниця посилається на норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», цитуємо – «Отже, встановлення вказаного факту щодо відсутності інших осіб для постійного догляду має для Заявниці юридичне значення адже таке рішення суду, дозволить перевірити та встановити необхідні обставини та факти та дозволить оформити звільнення з військової служби на підставах визначених абз.12, п.3, ч.12, ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для її сина ОСОБА_11 який є її єдиним сином та єдиним членом сім`ї Заявниці першого чи другого ступеня споріднення, який може здійснювати постійний догляд за Заявницею». ОДНАК!!! Ця стаття містить зовсім інший зміст, а саме: Стаття 26. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає: Відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності 1. Відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту та підприємств, установ і організацій покладається на відповідних керівників. 2. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. В цій статті зовсім нічого не зазначено, щодо звільнення військовослужбовця з військової служби. Питання звільнення військовослужбовця з військової служби регулюється наступним нормативно – правовим актом: Відповідно до абзацу 12 п. 3 ч.12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 19.06.1992 року. Військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Отже, виходячи з вищевикладеного, син Заявниці ОСОБА_13 , повинен звернутись до свого командира з рапортом та з посвідченими копіями документів. ОСОБА_12 не проходив і не проходить військову службу у Міністерстві оборони України, та як наслідок Міністерство оборони не має повноважень звільняти його з військової служби, тощо. Викладене свідчить про безпідставність залучення Міністерства оборони України як заінтересованої особи. Одночасно, як вбачається із заяви та додатків заявниці ОСОБА_13 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_7 (5 окрему штурмову Київську бригаду), командир якої наділений повноваженнями щодо звільнення підлеглих військовослужбовців. Проте, до згаданої військової частини заявниця не зверталась, принаймні докази цьому не долучені. Окрім цього, військова частина НОМЕР_7 не залучена заявницею до участі в справі як заінтересована особа, хоча рішення в цій справі вплине на її права та обов`язки. Вважає, що встановлення факту, що має юридичне значення, відсутність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка потребує постійного стороннього догляду, НЕ ЗДАТНА до самообслуговування строком - НА ПОСТІЙНІЙ ОСНОВІ на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я від 04.12.2024 року №1392 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, окрім її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає АДРЕСА_1 ., не передбачено нормами ст. 315 ЦПК України. Вважає, що син недієздатної повнолітньої особи, який проходить військову службу в Збройних Силах України, на цей час не може бути призначений її опікуном, оскільки така особа потребує постійного щоденного стороннього догляду, якого син на час служби не зможе забезпечити в повному обсязі. Водночас син не позбавлений права надалі бути призначеним опікуном над недієздатним сином, якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають йому в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна. З огляду на вищевикладене, вважає вимоги заяви ОСОБА_14 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Сторони у судове засідання не з`явились.
Судом на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено вичерпний перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Заявниця просить встановити факт відсутності у неї інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати за нею постійний сторонній догляд, окрім її сина ОСОБА_10 , який є військовослужбовцем, з метою реалізації останнім права на звільнення з військової служби.
Представник заявниці у тексті заяви помилково посилається на норми ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка регламентує питання відповідальності за організацію мобілізаційної підготовки і не містить підстав для звільнення військовослужбовців із військової служби.
Правовідносини щодо звільнення з військової служби під час дії воєнного стану врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану на підставі: необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. 
Порядок розгляду питань щодо звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами віднесений до безпосередньої компетенції командування військових частин, де такі особи проходять службу, та регулюється відповідними підзаконними актами (зокрема, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України).
Військовослужбовець ОСОБА_10 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_7 (5-та окрема штурмова Київська бригада). Таким чином, правове оцінювання документів, що підтверджують склад сім`ї, ступінь споріднення та наявність або відсутність інших родичів, які можуть здійснювати догляд, покладено на командира відповідної військової частини під час розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення.
Суд зазначає, що чинне законодавство України передбачає позасудовий порядок підтвердження відповідних обставин шляхом подання командиру військової частини нотаріально завірених копій документів цивільного стану (свідоцтв про смерть, свідоцтв про народження, довідок ЛКК тощо), які наявні у заявниці та були долучені до матеріалів цієї справи.
Встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, за наявності визначеного законом спеціального адміністративного порядку перевірки таких обставин уповноваженим органом (командиром військової частини), суперечить суті окремого провадження.
Суд погоджується з доводами заінтересованої особи, що встановлення факту спроможності або неспроможності особи здійснювати догляд має ґрунтуватися на об`єктивних критеріях. Особа, яка потребує постійного щоденного стороннього догляду, не може належним чином забезпечуватися таким доглядом з боку особи, яка перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України та фізично відсутня за місцем проживання хворої матері.
Враховуючи, що законом передбачено інший порядок підтвердження обставин, які є підставою для звільнення з військової служби, а самі по собі надані документи є достатніми для їх оцінки військовим командуванням у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви в порядку окремого цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ соціального захисту населення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Міністерство Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_8 .
Заінтересована особа: Стрийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Шевченка, буд. 73, м. Стрий, Львівська область. Код ЄДРПОУ 33318827.
Повний текст рішення складено 22.06.2026.
Суддя Павлів В. Р.