Справа № 296/5072/26
2-а/296/72/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року	м.Житомир	

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: 
головуючої судді Пилипюк Л. М., 
за участю секретаря судового засідання Дзюман О. І.,
представника позивача Лугіни С. А.,
представника відповідача Ярошук С. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
24 квітня 2026 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовна заява подана представником позивача - адвокатом Лугіною С. А. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».
Позов обґрунтовано тим, що постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради № 108 від 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.
Представник позивача зазначає, що вищевказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. В матеріалах адміністративної справи, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови наявні фото фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Бамбалейла», щита на стіні, та наклейок на вікнах магазину. Вказане підтверджується і описовою частиною протоколу від 12 червня 2026 року про адміністративне правопорушення. Водночас, вказані вивіски над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щит на стіні, та наклейки на вікнах магазину не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг ОСОБА_1 , вони не є інформацією, призначеною сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а відтак не є рекламою і не потребують спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Крім того, ОСОБА_1 не розміщувала вказані вивіски над магазином «П`ятачок» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щит на стіні, та наклейки на вікнах магазину, а також не є власником чи орендарем приміщення, в якому розташовані вказані магазини. Покликаючись на відповідну судову практику, представник позивача зазначає, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини сьомої статті 8 та частини шостої статті 9 Закону України «Про рекламу».
На підставі наведеного ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради№ 108 від 14 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Ухвалою судді від 30 квітня 2026 року прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження у цій справі, призначено судове засідання. 
20 травня 2026 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що 12 березня 2026 року за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, ФОП ОСОБА_1 допустила самовільне розміщення об`єктів (засобів) зовнішньої реклами на фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні та наклейок на вікнах магазину, відомості щодо реєстрації торгового знаку чи марки відсутні, чим порушила вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади», за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 152 КУпАП. Перед складанням протоколу 10 березня 2026 року видано припис відносно магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , щодо самовільного розміщення об`єкта (засобів) зовнішньої реклами. Оскільки жодних заходів щодо усунення правопорушення вжито не було, провідним спеціалістом сектору з питань благоустрою муніципальної інспекції Житомирської міської ради було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП. На засідання Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Житомирської міської ради, яке відбулось 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 особисто не з`явилась, її інтереси на засідання представляв адвокат Лугіна С. С. Позивач та її представник не надали доказів того, що назва «П`ятачок» чи «Бамбалейла» є зареєстрованим найменуванням (торгівельною маркою), тому ідентифікувати зазначену вивіску як інформаційний засіб не було можливим. Відповідно до пункту 5 розділ 4 Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади затверджених рішенням Житомирської міської ради №286 від 29.09.2021 року суб`єктам підприємницької діяльності у сфері благоустрою населених пунктів забороняється, зокрема, і самовільне розміщення засобів (об`єктів) зовнішньої реклами та самовільне розміщення інформаційних засобів (вивісок) на приміщеннях та інших об`єктах (організація розміщення, допушення розміщення) без погоджувальних документів (зареєстрованого повідомлення). Конструкція у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також відповідні елементи надписів (живе пиво, алкоголь, тютюн, кава), який може слугувати заохоченням для здійснення покупки не можна ідентифікувати як інформаційний засіб, оскільки документи, що підтверджують належну реєстрація торгівельної марки, а саме свідоцтво на реєстрацію торгової марки, відсутні. Тому, у даному випадку вивіски ідентифікуються як засоби зовнішньої реклами. На підставі наведеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача адвокат Лугіна С. А. у судовому засіданні вимоги позову підтримав, додатково суду пояснив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, оскільки вона не розміщувала вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні, та наклейок на вікнах магазину. У магазині за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 реалізує лише частину представленого там товару, зокрема, алкоголь. Позивач не має жодного відношення до розміщення відповідних вивісок.
Представник відповідача Ярошук А. О. в судовому засіданні вимоги позову заперечувала з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі докази, враховуючи доводи та аргументи сторін, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що 10 березня 2026 року Муніципальною інспекцією Житомирської міської ради видано припис № 512 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), адреса: АДРЕСА_1 , відповідно до змісту якого встановлено самовільне розміщення об`єктів (засобів) зовнішньої реклами на фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні та наклейок на вікнах магазину без відповідних дозвільних документів. За вказаним приписом ФОПу ОСОБА_2 запропоновано вжити заходів для усунення порушення шляхом самостійного демонтажу або надати дозвільні документи.
12 березня 2026 року провідним завідувачем сектору з питань благоустрою Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Гузовським А. Й. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №003739. Відповідно до змісту вказаного протоколу 12 березня 2026 року приблизно о 12:00 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 . ФОПа ОСОБА_2 допустила самовільне розміщення об`єктів (засобів) зовнішньої реклами на фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні та наклейок на вікнах магазину, відомості щодо реєстрації торгового знаку чи марки відсутні, чим порушила вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади», за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 152 КУпАП.
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради № 108 від 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови 12 березня 2026 року близько 12 год. 00 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3Д, виявлено, що ФОП ОСОБА_1 допустила самовільне розміщення об`єктів (засобів) зовнішньої реклами на фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином «П`ятачок» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні та наклейок на стінах магазину, відомості щодо реєстрації торгового знаку чи марки відсутні, чим порушила вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади», за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 152 КУпАП.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що визначено ст. 9 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1); в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2).
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу відповідної статті вбачається розмежування суб`єктів відповідного адміністративного правопорушення та рівня їхня відповідальності.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері благоустрою, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад).
Суб`єктами адміністративного проступку є як громадяни, так і посадові особи, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.
Наявність усіх складових (ознак) правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Слід зазначити, що диспозиція статті 152 КУпАП є бланкетною, яка відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів та є обов`язковими для виконання.
Оскаржувана постанова містить вказівку про порушення ФОП ОСОБА_1 п.5 ч. 1 ст. 16 «Про благоустрій населених пунктів» та 5 розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської територіальної громади».
Рішенням Житомирської міської ради від 23.09.2021 р. №286 затверджено Правила благоустрою території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади (далі – Правила благоустрою).
Відповідно до пункту 5 розділ 4 Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади затверджених рішенням Житомирської міської ради №286 від 29.09.2021 року суб`єктам підприємницької діяльності у сфері благоустрою населених пунктів забороняється зокрема і самовільне розміщення засобів (об`єктів) зовнішньої реклами та самовільне розміщення інформаційних засобів (вивісок) на приміщеннях та інших об`єктах (організація розміщення, допушення розміщення) без погоджувальних документів (зареєстрованого повідомлення).
Згідно ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.47 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ №2067 від 29.12.2003 року, розповсюджувач зовнішньої реклами, винний у порушенні цих Правил, несе відповідальність згідно із законодавством.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, за ст. 152 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.
Суд ураховує, що суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, у спірних правовідносинах є розміщення вивісок з назвою магазину без дозвільних документів, які підтверджують реєстрацію торгової марки. Фактично ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за розміщення вивіски з назвою магазину без відповідних дозвільних документів. 
Досліджені письмові докази дають підстави для висновку, що припис за відповідне правопорушення (самовільне розміщення об`єктів (засобів) зовнішньої реклами на фасаді будинку у вигляді вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні та наклейок на стінах магазину) адресований ФОП ОСОБА_2 .
Представник відповідача, беручи участь у судовому засіданні, пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА №003739 від 12 березня 2026 року було складено в зв`язку з невиконанням вимог вищевказаного припису.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №003739 від 12 березня 2026 року, за результатами розгляду якого винесено оскаржувану постанову, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, визначено ФОП ОСОБА_1 ФОПа Гонгало А. А. Таке формулювання є незрозумілим та не відповідає критерію правової визначеності. Представник відповідача у судовому засіданні на відповідне запитання суду також не змогла пояснити вказане формулювання. Яким чином було встановлено суб`єкта правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення невідомо, оскільки встановлено, що будь-яких документів на підтвердження статусу ОСОБА_1 суб`єкт владних повноважень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не затребував та не перевірив.
Також суд ураховує, що описова частина оскаржуваної постанови визначає суб`єктом адміністративного правопорушення ФОП ОСОБА_1 , тоді як у резолютивній частині оскаржуваної постанови винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, визнано громадянку ОСОБА_1 . 
Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність для трьох основних категорій суб`єктів, до яких застосовуються різні розміри штрафів: 1) громадяни (фізичні особи); 2) посадові особи — керівники та відповідальні працівники підприємств, установ, організацій; 3) громадяни суб`єкти підприємницької діяльності.
Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Житомирської міської ради при ухваленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП зобов`язана чітко та однозначно зазначити в оскаржуваній постанові статус ОСОБА_1 .
Фактично оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 як фізичну особу (громадянку), а не як посадову особу чи суб`єкта господарювання, хоча санкцію застосовано як до суб`єкта господарювання.
В справі про адміністративне правопорушення, а також в оскаржуваній постанові відсутні відомості про те, що суб`єкт владних повноважень перевірив та документально підтвердив наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця, яка має право здійснювати свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Лише в ході розгляду справи та на вимогу суду Адміністративна комісія Виконавчого комітету Житомирської міської ради здійснила запит до ГУ ДПС у Житомирській області та отримала відповідь про те, що згідно з даними Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилянтів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за адресою місця провадження діяльності: АДРЕСА_1 видано ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Разом з тим, ГУ ДПС у Житомирській області повідомляє про неможливість надання інформації про інших суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність за вказаною адресою.
Так, в оскаржуваній постанові суб`єктом владних повноважень не зазначено на підставі яких доказів встановлено та підтверджується факт того, що позивач є належним суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
В контексті наведеного, слід зазначити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. Наявність суб`єкта правопорушення є обов`язковою для кваліфікації конкретного діяння як адміністративного правопорушення. В свою чергу, існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ФОП ОСОБА_1 допустила самовільне розміщення засобу зовнішньої реклами, «відомості щодо реєстрації торгового знаку чи марки відсутні». Фактично ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за розміщення вивіски з назвою магазину без відповідних дозвільних документів.
Однак, суб`єкт владних повноважень не з`ясовував чи може мати ФОП ОСОБА_1 у своєму розпорядженні дозвільні документи на розміщення вивіски магазину. Відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» обов`язок щодо отримання дозвільних документів покладається на суб`єкта господарювання.
Суд ураховує, що у спірних правовідносинах на час винесення оскаржуваної постанови суб`єкту владних повноважень було достовірно відомо про те, що для реєстрації торгової марки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» звернувся  ОСОБА_2 . Наведене підтверджено довідкою Житомирської торгово-промислової палати від 28 жовтня 2025 року. Крім того, документально підтверджено, що саме  ОСОБА_2  24 квітня 2024 року звернувся до ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» із заявкою про реєстрацію назви продуктового мінімаркету «П`ятачок».
З огляду на вказане суд зазначає про відсутність доказів того, що саме ОСОБА_1 допустила самовільне розміщення зовнішньої реклами на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді розміщення вивісок над магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щита на стіні, та наклейок на вікнах магазину.
Суд відхиляє аргументи сторони відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 «причетна до магазину» і може бути суб`єктом у спірних правовідносинах, оскільки сам факт того, що ФОП ОСОБА_1 реалізує певну частину товарів у магазині, який їй не належить, не робить її автоматично суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП щодо самовільного розміщення зовнішньої реклами. Доказів того, що саме ОСОБА_1 вчинила відповідне правопорушення суду не надано.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Притягнення особи до відповідальності лише на підставі того, що вона «причетна до магазину» або на підставі того, що вона здійснює торгівлю певним видом товару, без доведення її особистої вини у порушенні правил благоустрою, є незаконним.
Склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, в межах адміністративних прав щодо оскарження правомірності рішень суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення та подавати на підтвердження цього всі можливі докази. В такий же спосіб законодавство закріплює презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яку останній має спростувати, застосовуючи всі можливі процесуальні механізми.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, суд дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваної постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. При цьому суд ураховує відсутність можливості надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності минув.
Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з висновком суду про задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 532,48 гривень.
Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради № 108 від 14 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира        Лілія ПИЛИПЮК