ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3413/24
Провадження № 2/505/1028/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді   Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Подільськ Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 278,15 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн та на витрати зі сплати судового збору 2 422,40.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № 3743002 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору.
24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір
факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3743002 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.06.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс».
З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3743002 від 13.06.2023 в сумі 120 278,15 грн, з яких: 19 979,98 грн - заборгованість за тілом кредиту та 100 298,17 грн - заборгованість за процентами, а також судові витрати.
Позиція відповідача
Відповідачем заяви по суті справи не подано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Представник позивача подав заяву, згідно якої просив проводити судове засідання за його відсутності, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечував.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 20.05.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір про надання споживчого кредиту № 3743002 від 13.06.2023.
Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А790» 13.06.2023.
Відповідно до п. 1.2. - 1.5. кредитного договору товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, сума кредиту становить 20 000 грн, кредит надається на строк 360 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком № 1 до договору.
Відповідно до п. 1.4.1. договору, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,0 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
Відповідно до п. 1.6.1. кредитного договору, загальні витрати на дату укладення договору складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 164 000,00 грн.
Згідно п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Згідно підпункту 3, п. 5.1 договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
Відповідно до п. 6.4 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 3 000 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання, п. 6.4.1. договору, у розмірі 220,40 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання, п. 6.4.2. договору.
Відповідно до п. 8.2 Договору, Споживач підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах Споживача в Розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» договору (або надані споживачем товариству окремо) належать саме споживачу та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні. Споживач погоджується та розуміє, що ці дані можуть бути використані товариством для здійснення взаємодії з ним, в тому числі з метою врегулювання простроченої заборгованості, що може виникнути за цим договором. Така взаємодія здійснюється товариством з урахуванням вимог законодавства.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний відповідачем ОСОБА_1 13.06.2023 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А790», паспорт містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у договорі № 3743002 від 13.06.2023.
Первісним кредитором грошові кошти в сумі 20 000 грн перераховано на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «УПР» № 616-2604 від 26.04.2024, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 13.06.2023 15:54:09 на суму 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 250822847, призначення платежу: Зарахування 20000 грн на карту НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем нарахування процентів за кредитним договором здійснювалось з 14.06.2023 до 24.04.2024, та станом на 24.04.2024 розмір заборгованості відповідача складає у сумі 120 278,15 грн, з яких: 19 979,98 грн - заборгованість за тілом кредиту та 100 298,17 грн - заборгованість за процентами.
Впродовж строку дії кредитного договору відповідачем здійснено два платежі на виконання своїх зобов`язань. Перший платіж в сумі 120,01 грн здійснено 13.07.2023, який зараховано наступним чином 0,01 грн - сплата тіла кредиту, та 120,00 сплата процентів за користування кредитом. Другий платіж в сумі 13 220 грн здійснено 15.08.2023, який зараховано наступним чином 20,01 грн - сплата тіла кредиту, та 13 199,99 сплата процентів за користування кредитом.
24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір
факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3743002 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.06.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс».
Факт укладення договору відступлення прав вимоги № 24/04/2024 від 24.04.2024 та передання права вимоги за кредитним договором № 3743002 від 13.06.2023 підтверджується безпосередньо самим договором, актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом із вказаного реєстру стосовно заборгованості ОСОБА_1 на суму 120 278,15 грн.
Згідно п. 2.1. договору факторингу, у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. 2.2. Загальний розмір заборгованостей складає 137 700 648,70 грн. (сто тридцять сім мільйонів сімсот тисяч шістсот сорок вісім гривень сімдесят коп.), згідно з реєстром боржників (Додаток 1), які складаються сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документа. 3.1.3. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору та надходження суми фінансування у повному обсязі на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором.
Фактором зобов`язання щодо фінансування клієнта за договором факторингу на суму 2 185 366,65 грн здійснено відповідно до платіжної інструкції № 783 від 24.04.2024, банк платника АТ «Сенс банк».
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отримання на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення права вимоги (договору факторингу).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц).
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3743002, відповідно до якого кредитодавець зобов`язувався надати відповідачу грошові кошти у сумі 20 000 грн на строк на 360 днів із визначеною процентною ставкою 2,0 % в день. 
Суд не вбачає підстав для зменшення розміру процентів, оскільки вони нараховані виключно в межах строку кредитування, не перевищують узгодженого сторонами розміру, відповідачем не оспорені та не заявлено клопотання про зменшення їх розміру.
Позивачем заявлено до стягнення проценти лише за період з 14.06.2023 до 24.04.2024, відповідно до змісту розрахунку.
Право вимоги за вказаним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» на підставі договору факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту № 3743002 від 13.06.2023, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 .
Суд зважає на те, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. На момент переходу права вимоги заборгованість існувала, доказів її погашення відповідачем не надано.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах кредитного договору № 3743002 від 13.06.2023, яка в сукупному складає 120 278,15 грн, з яких: 19 979,98 грн - заборгованість за тілом кредиту та 100 298,17 грн - заборгованість за процентами.
Розподіл судових витрат у справі
Судовий збір
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Сенс банк» № 1210 від 19.08.2024.
Оскільки позов ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у повному розмірі, а саме 2 422,40 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу
Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 5 000 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Руденком К.В., договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023 від 03.07.2023, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та Руденко К.В, довіреність на представництво інтересів ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» від 26.02.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 70 від 03.06.2024 на суму 50 000 грн, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг на суму 5 000.
Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Оцінюючи предмет позову у цій справі суд дійшов висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення факторами (особами, які набули право вимоги до позичальників) кредиторської заборгованості за договорами споживчого кредиту. Отже предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що 5 000 грн є пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.
Загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 7 422,40 грн (2 422,40 грн + 5 000 грн). 
Керуючись ст.2, 12, 13, 49, 76, 81, 120, 123, 126, 127, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 278 ЦПК України, ст. 207, 526, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість у сумі 120 278 (сто двадцять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 15 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судові витрати в розмірі 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, в тому числі судовий збір у сумі 2 422,40 грн та 5 000,00 грн витрати на надання професійної правничої допомоги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 25.05.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41915308, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, тел. 0443449019
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 тел. НОМЕР_4 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ