справа № 490/2066/26  провадження №2/489/2070/26

РІШЕННЯ
Іменем України

01 липня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (далі - ТОВ «ФК Єврокредит») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У березні 2026 року ТОВ «ФК Єврокредит» через систему «Електронний суд» звернулось до Центрального районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від13.03.2026 справу передано за підсудністю до Інгульського районного суду міста Миколаєва, з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017 у розмірі 31863,15 грн., а також 2662,40 грн. судового збору та 11200,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 01.11.2017 між Акціонерним товариством «Мегабанк» (далі – АТ «Мегабанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 124-006-850-2-17-Г, відповідно до якого відповідач отримав кредит, який зобов`язався повернути зі сплатою процентів і інших платежів в порядку, передбаченому договором. 
03.09.2024 між первісним кредитором АТ «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Містанг Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс») було укладено Договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників в тому числі і відповідача за кредитним договором № 124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017. 
27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором №№ 124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017. 
Згідно розрахунку первісного кредитора, станом на 03.09.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору становить 31863,15 грн., з яких 26939,66 грн. заборгованість за кредитом, 1556,04 грн. по сплаті відсотків, 3367,45,00 грн. по комісії.
Після набуття права грошової вимоги, а ні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а ні ТОВ «ФК «Єврокредит» не здійснювали жодних додаткових нарахувань та умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. 
Так як станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідач добровільно не погасив, позивач просить стягнути її в судовому порядку.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.04.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Правом на дання відзиву відповідач не скористався. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 01.11.2017 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №124-006-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 26939,66 грн. на строк з 01.11.202017 по 31.10.2019, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 15 % річних, комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5 % від суми кредиту. 
Згідно пункту 4.1 договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. 
Додатком № 1 до кредитного договору є Графік платежів.
До укладення кредитного договору відповідач ознайомився і підписав Паспорт споживчого кредиту «Споживчий кредит готівкою».
Виплата відповідачу кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку, сформованою АТ «Мегабанк» за період з 03.12.2022 по 03.09.2024.
Виписка по особовому рахунку не містить операцій з погашення заборгованості відповідачем.
Згідно Довідки-розрахунку заборгованості, складеного УО ФГВФО на ліквідацію АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024 заборгованість по кредитному договору №124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017 становить 31863,15 грн., з яких 26939,66 грн. заборгованість за основним боргом, 1556,04 грн. за нарахованими та несплаченими відсотками,  3367,45 грн. нарахованою та несплаченою комісією.
Набуття права грошової вимоги за кредитним договором позивач підтвердив наступними письмовими доказами.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 
Відповідно до пункту 4 Договору № GL1N426240, його сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21723211,51 грн., надалі за текстом - Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.
Перерахування грошових коштів в розмірі 23425777,00 грн. (відповідає розміру вказаному у Протоколі електронного аукціонну GFD001-UA-20240618-01260) ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило АТ «Мегабанк» платіжною інструкцією кредитового переказу від 31.07.2025 № 66895.
Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017 на суму 31863,15 грн, з яких: основний борг 26939,66 грн., відсотки 1556,04 грн, комісія 3367,45 грн.
27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги до боржників в тому числі і відповідача за кредитним договором №124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017. 
Переказ грошових коштів новому кредитору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», відповідно до Договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024, підтвердило платіжними інструкціями від 27.12.2024 № 1074, від 31.01.2025 № 1091, від 22.09.2025 № 1822. 
Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024, відбулося відступлення права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017 на суму 31863,15 грн, з яких: основний борг 26939,66 грн., відсотки 1556,04 грн, комісія 3367,45 грн.
У позові вказано, що після набуття права грошової вимоги до відповідача, а ні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали жодних додаткових нарахувань та умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. 
Правове обґрунтування та мотиви суду.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За положеннями частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
У пункті 42 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 ку № 75 (далі - Положення № 75) вказано, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктом 62 Положення №75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Верховний Суд у постанові від 12.12.2024 у справі №298/825/15-ц зазначив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача.
Відповідно до частин и першої, другої статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) Верховний Суд зазначив, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Дослідженими судом доказами підтверджується, що між відповідачем та АТ «Мегабанк» було досягнуто істотних умов притаманних кредитному договору, на укладення якого відповідач надав свою згоду, скріпивши договір своїм підписом.
Із виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач погашення заборгованості не здійснював, а тому вказана позивачем і зазначена у довідці-розрахунку первісного кредитора 26939,66 грн. заборгованість по тілу кредиту та 1556,04 грн. процентам є доведеною.
Доказів, які б спростовували вказану заборгованість матеріали справи не містять. 
При вирішенні позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії суд виходить з наступного. 
Пунктом 2.8 кредитного договору встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, в % від суми кредиту, яка сплачується щомісячно не пізніше останного робочого дня звітного місяці в розмірі – 2,5%.
При цьому у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
У зв`язку із цим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
У постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У даному випадку, АТ «Мегабанк» не зазначив, а позивач не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця і їх погодження зі споживачем при укладенні договору, тому положення пункту 2.8 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача кредитної заборгованості в розмірі 28495,70 грн., з яких 26939,66 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1556,04 грн. по відсотках.
У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2380,98 грн. (2662,40 х 89,43%).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, яка понесена позивачем в розмірі 11200,00 грн., суд враховує вимоги статей 137, 141 ЦПК України та бере до уваги складність справи, перелік наданих адвокатом послуг, час, необхідний для збирання доказів і складання позовної заяви, часткове задоволення позовних вимог, клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, невеликий обсяг наданих доказів у справі, її розгляд в порядку спрощеного провадження, часткове задоволення позовних вимог та клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також врахування необхідність дотримання критеріїв розумності і справедливості, суд вважає достатнім розміром відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №124-006-850-2-17-Г від 01.11.2017 в загальному розмірі 28495,70 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 70 коп.), а також судовий збір в сумі 2380,98 грн. (дві тисячі триста вісімдесят гривень 98 коп.) судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.). 
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», код ЄДРПОУ 40932411, юридична адреса: м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 01.07.2026.

Суддя І.В.Коваленко