УХВАЛА

17 червня 2026 року
м. Київ
Справа № 635/4839/25
Провадження № 51-1822 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року, 
встановив:
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2026 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, й було надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було зазначено, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні.
Також було зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Крім цього, серед недоліків було зазначено те, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПКУкраїни); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПКУкраїни); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПКУкраїни, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваних рішень та підставами їх ухвалення, чого зроблено скаржником не було.
Також ОСОБА_4 роз`яснювалось, що відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак прохальна частина його касаційної скарги не узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
15 червня 2026 року до суду касаційної інстанції надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_4 , однак, як видно з її змісту, вказані в ухвалі суду від 13 травня 2026 року недоліки ОСОБА_4 не усунув, за виключенням того, що засуджений долучив копії оскаржуваних судових рішень.
Зокрема, ОСОБА_4 знову не зазначає конкретних підстав для скасування судового рішення судом касаційної інстанції, передбачених ст. 438 КПК України, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу, зосереджуючись на викладенні власної версії фактичних обставин справи, на питаннях неповноти судового розгляду, неправильної оцінки доказів й на різноаспектних твердженнях про некомпетентність прокурора, який подавав апеляційну скаргу.
Крім цього, касаційна скарга, подана на усунення недоліків, також не містить касаційних вимог, які б відповідали положенням ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема за змістом уточненої касаційної скарги, поданої на усунення недоліків, засуджений просить не брати до уваги апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, скасувати вирок Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року та залишити без змін вирок Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2025 року щодо нього. 
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, невідповідність вимог касаційної скарги приписам ст. 436 КПК України перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК України не передбачено. 
Таким чином, у наданий строк ОСОБА_4 недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3