ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД Єдиний унікальний номер справи: 766/22427/18 Головуючий в І інстанції: Єпішин Ю.М.
Номер провадження: 22-ц/819/841/26 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,
суддів: Приходько Л.А., Радченко С.В.,
секретар судового засідання Сорокіна В.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Літвінова Тетяна Володимирівна на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2026 року, ухвалене у складі судді Єпішина Ю.М., повний текст рішення
складено – 26.02.2026 року у справі №766/22427/18 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації Рівненське обласне відділення спілки вчителів-полоністів України, ОСОБА_2 про розірвання угоди, стягнення матеріальної і моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувшись у листопаді 2018 році до суду із позовом до Громадської організації Рівненське обласне відділення Спілки вчителів-полоністів України та ОСОБА_2 , зазначила, що 30.09.2017 року вона уклала з відповідачем Громадською організацією Рівненське обласне відділення спілки вчителів-полоністів України в особі голови Андрощук І.М. угоду щодо виконання освітніх послуг, пов`язаних із вступом до польських вищих навчальних закладів її доньки ОСОБА_3 , консультацій, підготовку та подання документів абітурієнта до польських університетів, забезпечення їх перекладу на польську мову, візову підтримку, підготовку до проходження співбесіди. В рахунок вказаної угоди нею було передано загалом 2000,00 євро.
Проте, відповідачем зобов`язання щодо виконання освітніх послуг не були виконані належним чином, що спричинило значні збитки.
Так, під час подання документів до обраного вузу, а саме Краківської
гірничо-металургійної академії ім. Станіслава Сташіца, відповідач відправив не діючу копію закордонного паспорта доньки, не повідомив позивача про те, що серед інших документів, необхідно було надати мотиваційний лист та автобіографію, що стало підставою для відмови ВУЗу у прийнятті документів доньки позивача у липні 2018 року, під час першої черги вступної кампанії. Позивач вказує, що сама з донькою поїхали до Польщі де самостійно звернулися до деканату університету та подали належним чином всі необхідні оригінали документів, після чого вияснилось, що навчання доньки за рік складає не 1250 євро, як зазначила відповідач, а 2500 євро, що у двічі більше ніж розраховували, також повідомили, що попередня оплата за навчання у розмірі 650 євро відповідачем була перерахована не на вказаний на сайті рахунок, а на інший рахунок вузу. 
Всі ці обставини привели позивача до непередбачуваних матеріальних витрат та нервового стресу, переживань.
У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що кошти, які вона передала ОСОБА_4 на виконання укладеної угоди є нею безпідставно отримані. Загальна сума грошових коштів, які безпідставно отримала ОСОБА_2 складає 2000,00 євро, що еквівалентно 60894,60 грн та 250 злотих, що еквівалентно 1773,075 грн, а із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить 75722,24 грн. 
З урахуванням викладеного позивач просила розірвати угоду цивільно-правового характеру від 30.09.2017 року, укладену між Громадською організацією Рівненське обласне відділення Спілки вчителів-полоністів України та позивачем ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача Громадської організації Рівненське обласне відділення Спілки вчителів-полоністів України на користь позивача збитки у розмірі: 272875,00 грн., з яких: 261030,00 грн. - витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; 4385,87 грн - матеріальна шкода, реальні збитки; 10000,00 грн. - моральна шкода; стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 63067,075 грн-основного боргу, 2856,00 грн -3% річних та 10199,16 грн – індекс інфляції, всього 76122,235 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації Рівненське обласне відділення спілки вчителів-полоністів України, ОСОБА_2 про розірвання угоди та стягнення майнової та моральної шкоди відмовлено.
Мотивуючи рішення в частині відмови у задоволені вимог про розірвання угоди цивільно-правового характеру від 30.09.2017 року, суд першої інстанції вказав, що оскільки термін дії Угоди (з 01.06.2018 до 01.06.2019 року) на момент розгляду справи закінчився, а автоматичне продовження її дії не відбулося, зобов`язання між сторонами вже припинено за законом, а тому зважаючи на те, що неможливо розірвати договір, який вже припинив свою дію, суд вважав позовні вимоги в цій частині безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення майнової та моральної шкоди, безпідставно отриманих коштів, 3% річних та індексу інфляції, суд виходив з їх недоведеності позивачем перед судом.
Суд не взяв до уваги свідчення свідка ОСОБА_5 , на підтвердження порушень відповідачем умов угоди, оскільки свідок мотивувала наявність порушень суто власним незадоволенням результатом та невідповідністю її особистим мріям, її покази мають характер суб`єктивних суджень, а не фактичних даних про порушення умов договору.
Також суд не взяв до уваги надані позивачем копії листування у месенджері «Вайбер» щодо передачі грошових коштів, оскільки така переписка не дає змоги достовірно ідентифікувати відправника та отримувача повідомлень, не підтверджує факт реального передання коштів та не відповідає вимогам закону щодо форми укладення договору.
Суд вважав неналежними та недопустимими доказами передачі коштів написи у верхньому правому куті спірної угоди від 30.09.2017 року, а саме «передоплата 500» та «доплата 300», оскільки такі замітки мають неідентифіковані підписи, не містять відомостей про валюту платежу, а також інформації про осіб, які здійснили та прийняли ці кошти. Дані написи за своєю правовою природою не є розпискою та не підтверджують факт виконання фінансових зобов`язань позивачем. 
Не прийняв суд надану позивачем розписку на підтвердження факту передачі відповідачу коштів, оскільки вказана розписка не має посилань на спірну угоду та не свідчить про отримання коштів відповідачем ОСОБА_2 . Крім того, умовами угоди від 30.09.2017 року не визначено таку послугу, як сплата за навчання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
В апеляційній скарзі, адвокат Літвінова Т.В. діючи від імені ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2026 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводами апеляційної скарги є:
- щодо відмови у розірванні угоди від 30.09.2017 року, вказує, що вказана угода відноситься до договорів з надання послуг, вимоги до яких врегульовано главою 67 ЦК України. З посиланням на ст.651 ЦК України за положеннями якої, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, вказує, що на даний час, Громадська організація Рівненське обласне відділення спілки вчителів-полоністів України знаходиться в стані припинення, а тому вимога про розірвання угоди є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
-щодо позовних вимог про стягнення збитків, майнової та моральної шкоди, безпідставно отриманих коштів, 3% річних та індексу інфляції у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 , відповідачкою у справі умов спірної угоди, апелянт зазначає, що на підтвердження зазначених вимог позивачем надано беззаперечні докази, а саме: письмові пояснення доньки ОСОБА_6 , переписка в вайбер, копія довіреності, копія квитків, копія чеку проживання, копія квитка Краков-Херсон, скрин з електронної пошти позивача (відправка нового закордонного паспорта), скрин переписка з відповідачем по вайберу (щодо нового закордонного паспорта), які суд безпідставно та необґрунтовано не прийняв до уваги.
З посиланням на відповідні правові позиції Верховного Суду вказує, що переписка у вайбер та інших менеджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах. Звертає увагу на те, що стороною відповідачів не заперечено дійсність зазначеної переписки у вайбер та викладених у ній обставин, а отже сумніву не піддається її реальність та відповідність фактичним обставинам, та оцінюється як доказ, який визнається сторонами, а отже не потребує доказування, що судом першої інстанції не було враховано при постановлені оскаржуваного рішення.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник за ордером, адвокат Літвінова Т.В. в строки визначені судом не надходив, що у відповідності до ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
Явка учасників процесу
Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Літвінова Т.В. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції надали пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, яку просили задовольнити.
Відповідачі будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується письмовими доказами по справі, в засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи суду не направили.
Зважаючи на викладене розгляд справи проведено за відсутності відповідачів у відповідності до ч.2 ст. ст.372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 30.09.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Рівненським обласним відділенням Спілки Вчителів-Полоністів України в особі голови Андрощук Ірини Миколаївни укладено Угоду цивільно-правового характеру. Угоду укладено на період з 01.01.2018 року по 01.06.2019 року.
Предметом зазначеної угоди відповідно до п. 1.1, є: зобов`язання виконати освітні послуги, які пов`язані з вступом до польських вищих навчальних закладів: надання освітніх консультацій, підготовку та подачу документів абітурієнта до польських вузів, забезпечення їх перекладу на польську мову, візову підтримку, підготовку до проходження співбесіди.
Пунктом 2.1 розділу 2 угоди зазначено, що розмір плати за освітні послуги встановлюється за домовленістю сторін.
Додаткових документів, які б фіксували вартість плати за освітні послуги матеріали справи не містять.
Пунктом 3.1 зазначеної угоди передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством.
Пунктом 4.3 угоди визначено, що у разі порушення однією із сторін зобов`язань за угодою, інша сторона має право розірвати її, попередивши за два тижні.
Угода вступає в силу з моменту її підписання (п.4.1) 
В матеріалах справи наявна розписка, за змістом якої ОСОБА_1 передала для ОСОБА_7 через ОСОБА_8 1200 євро для оплати за навчання доньки ОСОБА_6 . 
Розписка має підписи із зазначенням прізвищ ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , дату 04.07.2018 р. (а.с.14)
Довідкою про прийняття іноземця на навчання Краківського гірничо-металургійної академії ім. Станіслава Сташіца від 10 вересня 2018 року RK-csz.411-233/1/18 засвідчується, що пані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була прийнята на строк з 01.10.2018 до 31.10.2021 року на навчання першого ступеня (бакалавр) на стаціонарний (денній) формі на спеціальності управління на платній основі (а.с.27)
Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 17.09.2018 року, ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_10 бути її представником з усіх питань, пов`язаних із вступом на навчання у Краківський гірничо-металургійний академії ім. С.Сташіца, а саме: здавати її оригінали документів до приймальної комісії, деканату; забирати її оригінали документів, які засвідчують зарахування на навчання; вирішувати питання, пов`язані з її проживанням у гуртожитку; представляти її інтереси в інших питаннях, пов`язаних із навчанням та перебуванням на території Республіки Польщі. Довіреність видана терміном на один рік та засвідчена згодою батьків ОСОБА_6 (а.с.41)
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Предметом спору у цій справі є розірвання угоди цивільно-правового характеру від 30.09.2017 року, укладеної між Рівненським обласним відділенням спілки вчителів-полоністів України в особі голови Андрощук І.М. та ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням відповідачем її істотних умов та відшкодування збитків, майнової, моральної шкоди, стягнення безпідставно отриманих коштів.
Положеннями ч.1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно із приписами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)).
Судом встановлено, що 30.09.2017 між Рівненським обласним відділенням спілки вчителів-полоністів в особі голови Андрощук Ірини Миколаївни, виконавець та ОСОБА_1 , замовник укладено угоду цивільно-правового характеру на період з 01.06.2018 по 01.06.2019 (а.с.6).
Предметом зазначеної угоди відповідно до п.1.1, є: зобов`язання виконати освітні послуги, які пов`язані з вступом до польських вищих навчальних закладів: надання освітніх консультацій, підготовку та подачу документів абітурієнта до польських вузів, забезпечення їх перекладу на польську мову, візову підтримку, підготовку до проходження співбесіди.
При зверненні до суду позивач посилалася на те, що умови угоди від 30.09.2017 року з боку відповідача не були виконанні належним чином, а саме відповідач відправив копію не діючого закордонного паспорту дитини, при тому що їй було надано новий закордонний паспорт та погоджено це питання безпосередньо з відповідачем; також відповідач для прискорення вирішення питання щодо подачі документів до Вузу витребувала довіреність на представництво інтересів позивача, на оформлення якої було витрачено 1000,00 грн, 24.09. 2018 р. відповідач повідомила про те, що вона не взмозі подати документи до Вузу, так як працює в Києві та виїхати особисто не може, що змусило позивача разом з донькою виїхати до Польщі, де самостійно подали документи. Також відповідач не правильно інформувала про вартість навчання, яка фактично виявилась у двічі більшою ніж розраховували (2500 євро замість повідомленої 1250 євро), також відповідачем попередня оплата у розмірі 650 євро була перерахована на неправильний рахунок.
Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, а тягар доказування обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Наявна в матеріалах справи копія угоди цивільно-правового характеру від 30.09.2017 року не містить вимог до виконавця щодо підбору вищих польських навчальних закладів за критерієм вартості навчання в них, проведення оплати за навчання. 
Доказів того, що виконавець був невзмозі подати документи абітурієнта, а позивач виїхала до Польщі саме із цією метою матеріали справи не містять. Крім того, слід зазначити, що зміст угоди не містить визначення щодо строків подачі документів абітурієнта в залежності від черг вступної кампанії навчального закладу, а тому твердження позивача, що через неналежні дії відповідача по збору документів, документи доньки не були здані у липні 2018 року під час першої черги вступної кампанії є безпідставними.
Відсутня в угоді і інформація щодо розміру оплати за освітні послуги, додаткових документів в яких би була зафіксована ціна послуг суду не надано.
За викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що позивач фактично посилається на порушення умов угоди цивільно-правового характеру, які угодою не передбачені, та до виконання виконавцю не визначені.
Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт передачі відповідачу 2000 євро, на виконання укладеної угоди від 30.09.2017 року, оскільки зміст угоди не містить умов фінансового зобов`язання. 
На підтвердження факту передачі коштів позивач у цій справі надала роздруківки свого листування з ОСОБА_2 у месенджері вайбер. 
ОСОБА_2 , від імені якої діяв представник, адвокат Швець Д.Ю. у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги ґрунтуються на неналежних доказах, зокрема, це стосується долучених до матеріалів справи скриншотів, які не стосуються умов угоди та подані з порушенням вимог, які застосовуються до подання суду такого роду доказів. 
Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 року у справі 916/3027/21 зазначила, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.
Зважаючи на те, що надане листування не дає змоги ідентифікувати його учасників, а зміст не підтверджує реального передання коштів, про які стверджує позивач в позові, суд першої інстанції правильно визнав надану переписку як неналежний та недопустимий доказ.
При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі є необгрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами невиконання відповідачем умов укладеної 30.09.2017 року угоди цивільно-правового характеру.
Оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення істотних умов укладеної 30.09.2017 року угоди цивільно-правового характеру, яка діяла на час звернення позивача до суду то і правових підстав для розірвання такої угоди не має.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що у задоволенні вимог про розірвання угоди від 30.09.2017 року слід відмовити з тих підстав, що строк дії угоди закінчився на час ухвалення судового рішення.
Проте, таке обґрунтування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог про розірвання цивільно-правової угоди не вплинуло на правильність вирішення справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування чи зміни. 
Доводи апеляційної скарги дублюють доводи позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України, тому суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.
Керуючись ст. ст.367, 374, 375 ,381-384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Літвінова Тетяна Володимирівна залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.
Головуюча Л.В. Базіль 

Судді Л.А. Приходько 

С.В. Радченко