Дата документу 01.06.2026
Справа № 334/9029/25
Провадження № 2-а/334/12/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя 
у складі: головуючого судді Ісакова Д.О.
за участі секретаря судового засідання Прийменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Запоріжжі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Сідельникова Олена Леонідівна до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5970874 від 19.10.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.10.2025 інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітаном поліції Курносом Вячеславом Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5970874 від 19.10.2025 відносно ОСОБА_1 . Постанова мотивована тим, що 19.10.2025 о 12:44 на трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя Н-08 водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України.
Позивач вважає таку постанову протиправною з огляду на наступне.
19.10.2025 в проміжку часу з 12:40 до 13 години ОСОБА_1 зупинився на знак «Стоп» на блок-посту на виїзді з м. Запоріжжя ( траса Н-08 Бориспіль-ДніпроЗапоріжжя). Після того як ОСОБА_1 зупинився на знак «Стоп» до нього підійшов інспектор 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_2 , який був у групі з 3 інспекторів які стояли поруч, та запитав чи є останній військовим або цивільним. ОСОБА_1 повідомив інспектора, що є цивільною особою, однак має бронювання. В той же час інспектор спитав, чи є страховка на автомобіль, при цьому ані посвідчення особи, ані водійське посвідчення інспектор не вимагав та не перевіряв. ОСОБА_1 вказав, що страховка є, і що він може перевірити, на що інспектор вказав, що зараз перевірить.
Після перевірки, ОСОБА_2 вказав, що в нього відсутні такі дані по його базі в планшеті, та попросив пред`явити водійське посвідчення. ОСОБА_1 спитав з якою метою заявлена вимога пред`явити водійське посвідчення, на що останній відповів, що для складання постанови за відсутність страхового полісу. Вимога інспектора була виконана, та було пред`явлено водійське посвідчення. В подальшому розпочалась процедура розгляду адміністративної справи на місці у зв`язку з вказаними обставинами. Під час вказаної процедури, ОСОБА_1 звертав увагу інспектора, надавши пояснення про те, що він не був зупинений інспектором, а зупинився сам, оскільки місцем зупинки був блокпост, а перед ним був встановлений дорожній знак стоп-контроль, а також те, що він не вчинив жодного правопорушення, що в свою чергу давало підстави вимагати в нього та перевіряти наявність страхового полісу. Інспектор в свою чергу повідомив, що він керується постановою (якою саме не назвав, та якими саме нормами постанови), фактично проігнорувавши надані пояснення ОСОБА_1 та норм чинного законодавства, які не давали підстави як вимагати й перевіряти страховий поліс у ОСОБА_1 , так відповідно й складати на останнього оскаржувану постанову.
За результатами розгляду інспектор склав постанову про накладення штрафу серія ЕНА №5970874 у зв`язку з відсутністю у позивача полісу обов`язкового страхування ЦПВ. Свідком вказаних подій була дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що знаходилась спереду на пасажирському сидінні. При цьому, жодного протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача не складалось, зупинка співробітниками УПП за порушення ПДД не здійснювалась. В оскаржуваній постанові не зазначено яким саме способом здійснювалась фіксація вчиненого позивачем порушення. Ці обставини свідчать про протиправність прийнятої постанови.
Наголошує на тому, що під час зупинки транспортного засобу на блок посту на знак «Стоп» можуть бути перевірені виключно документи що посвідчують особу, проведення перевірки інших документів законодавчо не передбачено. Наголошуємо на тому що ОСОБА_1 не було зупинено співробітниками УПП, транспортний засіб зупинився відповідно до вимог проходження блокпосту з урахуванням встановлених дорожній знаків. Отже, при складенні даної постанови співробітник УПП вийшов за меже наданих повноважень.
Поліцейським порушено вимоги статті 35 Закону України «Про національну поліцію» щодо зупинення транспортного засобу без наявної причини.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.
Позивач вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, є протиправними.
Посилаючись на викладені обставини, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5970874 від 19.10.2025 року на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правпорушення у вигляді штрафу розмірі 425,00 гривень.
28.10.2026 року ухвалою судді №334/9026/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
В порядку ст.162 КАС України, 10.11.2025 року представником Департаменту патрульної поліції Малій О.М. надісланий відзив на позовну заяву, у якому представник просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що працівник поліції, який склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5970874 діяв в межах повноважень, визначених законом. Зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блок-поста, тому у поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів, у тому числі страхового полісу.
17.02.2025 представник позивача - адвокат Сідельнікова О.Л. подала до суду відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити. Зазначила, що у поліцейського не було підстав для зупинки транспортного засобу. У зв`язку з незаконною зупинкою, вважає подальші дії поліцейського такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. 
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Згідно частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно пункту першого частитни першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно частини першої ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.
Згідно статті 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом встановлено, що 19.10.2025 інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітаном поліції Курносом Вячеславом Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5970874 від 19.10.2025 відносно ОСОБА_1 . 
Відповідно до оскаржуваної постанови, 19.10.2025 о 12:44 на трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя Н-08 водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівабо без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у вызуальный формы страхового полыса, а також не надав його для ознайомлення у спосіб який дає його перевірити, чим порушив п. 2.4.а. Правил дорожнього руху України, - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів. 
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 гривень.
Пункт 7 постанова містить посилання на додаток: Бк 474952.
Норми права, застосовані судом при ухваленні рішення, оцінка доказів, аргументів, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 126 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, співробітник поліції діяв в межах наданих повноважень та відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Приписами ч. 1 ст. 126 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або не пред`явила електронне посвідчення водія.
Узагальненими доводами позову позивач вказує, на його думку, на протиправність винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням, та співробітниками патрульної поліції не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Стосовно посилання позивача/представника позивача про те, що оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення поліцейським будь-якої фіксації правопорушення спростовується пункт 7 постанови, яка містить посилання на додаток: Бк 474952.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КпАП України, відповідачем надано диск з відеозаписом, який містить інформацію щодо руху транспортного засобу позивача, пояснення поліцейським причин зупинки, та те, що позивач не пред`явив на вимогу поліцейського страховий поліс.
Суд звертає увагу, що відповідачем доведено, що чинний страховий поліс на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 станом на 19.10.2025 був відсутній.
Вказані обставини позивачем/представником позивача не спростовані.
Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає. Відеозапис є належним та допустимим доказом, і у відповідності до статті 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Стосовно посилання позивача/представника позивача про те, що автомобіль було зупинено безпідставно та без дотримання положень статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріпленого вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований і іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну території України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.
Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2.1 «г» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.126 КУпАП).
Отже відповідно до наведених положень правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (пункт 2.4 ПДР України).
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора поліції права вимагати пред`явлення водієм відповідних документів для перевірки.
Суд вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності та про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі спростовується належними та допустимими доказами.
Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.
Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а тому оскаржувана постанова є правомірною та обґрунтованою.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись статтями: 9, 72, 73, 75, 77, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульного поліції в Запорізькій області, ЄДРПОУ 40108646, адреса: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, буд. 96.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вулиця Федора Ернста, буд. 3.

Суддя Ісаков Д.О.